Meditácia a Ľubomíra Stančaka
Piatok 29. týždňa v cezročnom období
Lukáš 12.54-59
Naša správna orientácia v čase
Starší pri rozhovore zmlačujme si po vzdichnu.
Za našich čiasto tak nebolo.
Teraz je zlá doba.
Najväčšou mudrosťou človeka je prežiť česne a zodpovedne svoj život.
Áno, to čo bolo včera nemôžeme zmeniť, lebo sa snažíme z toho poučiť.
A to čo bude zajtra, nad tým sa nemusíme trápiť,
keď to čo prežívame teraz, prežijeme tak ako máme.
Pán Ježíž nám hovorí,
ako to že terazší čas posúdiť neviete,
prečo sami od seba neusúdite čo je spravodlivé?
Pán Ježíš si nás povolal do tohto sveta za týchto okolností.
Keby si bol prijal, aby sme žili v minulosti alebo v budúcnosti,
bol by sa o to postaral.
Z toho sa dá vycítiť aj nespravne vyučovanie niektorých náboženstiev o prevtelovaní.
O tom však na inom mieste.
Starobá, chorobá, rast rokov, toto všetko je znamením doby pre nás, že sa blíže stretnutie s bovom.
Pravda, toto si nechceme pripomenuť.
Pán Ježíš povedal, pokryť si, vzhľad neba a zeme viete posúdiť, ako to, že terajší čas posúdiť neviete.
Prečo sami od seba neúsúdite, čo je spravodlivé?
Tieto slová hovoria o našej časnej nezodpovednosti k Božím veciám.
Máme starosť o pominuteľné veci, ale o večné nie.
A preč sa večné veci sa nedajú odkladať?
Na to nám poukazuje Ježiš podobenstve o ceste s protivníkom na súd.
Dlažník je obžalovaný na súde, pretože nechce platiť.
Jediná možnosť je využiť cestu na súd a dať si to ešte cestou do poriadku,
pretože je isté, že súdný spor prehrá a ocetne sa vo vedzení až do vtedy,
keď mne zapláti dlh do posledného haliera.
Vzmysel podobenstva je v tom, že dložník my sme mi všetci, a ten, čo nás pozíva na súd, aby sme mu vrátili dlh, je ježiš Kristus.
V tomto kontekstie sú čom je Pán Boh.
Boh nám dáva poslednú príležitosť, aby sme využili vážnosť prítomnej hodiny
a vyromnali sa sponukou Páne Ježiša žiť pre Nieho a sním.
Naš súd sa blíži, preto je potrebné rýchlo konať
a to pokiaľ sme ešte na cestie, čiže tu na zemi, ináč na vrozi vezenie.
Čo je znamením naše doby? Čo od nás žiadá boh v tejto hodine?
Život, do ktorého sme sa dostali, nemá obdobu vdejna hlúďstva.
Úžasný vedecko technický pokroknies je zo sebou ťažkosti, ktoré boli pminulosti neznane.
Nesa často hovorí o ekóz.
Zneči ste ní naše planéty a to nie len pevniny, že vysychajú stromy, zväčujú sa neúrodnosť, narasta pušť, ale zamorujeme si rieky, oceány, moria.
Ovzdušie je nidýchateľné.
Vece zistili o zónovu dieru, ktorá spôsobuje raz teplotyp ovzduší, takzvaný skleníkový model, a ešte jedno a to najpodstatnejšie.
Človek strateľ nie len svoju tvár, a jeden druhému sa stáva cudzím, ale strateľ aj pohľad na spôdušu, predstá sa zaujimať o to najpodstatnejšie.
Načo som vlastne na svete?
Preto toto eva nie ju by je na poplach, aby sme využili všetky svoje schopnosti, danosti, aby sme teraz a nie zájtra vedeli spoznať to, čo od nás na prvom mieste žiada a chcebo.
Dobá a ťažkosti nás upozorníú, aby sme sa zamyslali aj nad svojou budúcnostiou, aby sme sa zamyslali nad svojou smrťou. Amen.