Meditácie Lubomíra Stančeka, streda 33. týždňa v cezročnom období,
Lukáž 19, 11 až 28. Znásobujme svoje talenty.
S Ježišovým podobenstvom o talentoch, ktoré je z Matušovou Evangelia, sa stretávame v pozmenenom tvare aj v takzvanom Evangeliu židom,
ktoré cirkem neuznala za bohom inspirované Evangelium, ktoré však bolo v prvých stáročiach kresťanstva rozšírené
a hojne čítané medzi takzvanými židokresťanmi, to je s kresťanmi pochádzajúcimi zo židovského ľudu.
V dnešnom evaníliu prvý sluha, ktorému pán pri svojom odchode zveril 5 talentov, získal pre svojho pána ďalších 5 talentov a bol za to pri jeho návrate pánom pochválený.
Druhy sluha, ktorému pán pri svojom odchode zveril 2 talenty, zakopal ich do zeme a bol pánom za to mierne pokarhaný.
Tretí sluha, ktorému pán pri svojom odchode zverel jeden talent,
tento talent premrhal s neviezdkami a hráčmi na flautu
a stal pred pánom po jeho návrate s prázdnymi rukami.
A za tuto sprenie veru bol uvrhnutý do žalára.
Čo viedlo autora tohto evanélia k židom k týmto zmenám?
Podľa židovského zákona ten, ktorému boli zverené nejaké peniaze,
učinil zadosť tejto povinnosti a k tejto peniaze zakopal na bezpečnom mieste
a keď ich potom bolo treba vykopal ich a odovzdal tomu, kdomu ich zveril.
Autor Evan Nieliak židom chcel teda zachovať predpis židovského zákona.
Pri tomu však uniklo, že pri svoje premenie, podobenstva,
narušil jednu z hlavných myšlinoch tohto podobenstva.
Ten, kto nezužitkuje pánom zverené talenty, je odsudenia hodný a bude odsudený.
Pozrieme sa bližšie na zmysel podobenstva.
Proti komu je toto Ježišovo podobéstvo namierené?
Bezprostredne proti židovským zákonníkom, židovským znávcom písma v jeho starozákonnej časti.
Ježiš im za svojho verejného učinkovania neustále vytikal,
že si sa dostali do svojich rúk klúč poznania,
ktorý ľuďom otvára bránu do Božího králosva, čiže k spáse,
ale oni tento klúč vôbec nie použili na to,
aby ozaj otvorili túto bránu tým,
ktorý by sa radí dostali do Božího králosva.
Ježiš hovorí žedovským zákonníkom.
Zdali ste klúč poznania,
sami ste nebošli a tým, čo chceli vojst, ste zabranili.
Kličom poznania je slovo Božie a to slovo, ktoré vyvolené mu židovskému národu, a tým aj všetkým ľudiam povedal boh v písme, čo však konkrétni urobili títo židovsky zákonnice s tímto zjaveným slovom.
Urobili z Nieho srdcia otvárejúce poznanie pretrpiacích chudobných a nemocných.
Obmek čeli srdci a hriešnikov, alebo vytvorili z neho len aký si plot, ktorý ich oddeluje od boha,
a tým umožnili uzavrieť sa do svojej vlastnej spravodlivosti, ktorá im dovoluje povedať v božom chráme, bože ďakujem ti, že nie som ako ostatné ľudia.
Vidí ráči nepodstívci, alebo ako tento solní.
Čo treba urobiť s Božím slovom?
Suto vážne slova. Vážne preto, lebo boh je niepodplatitelný súdca, ktorý sa bude presne každého pýtať, čo s Božím slovom, ktorému bolo zverene urobil.
Ježišovo podobenstvo bolo pravda adresované v prvom radie starozákonným židovským zákonníkom,
ale zachováva si brate a sestry svoju aktuálnosť aj dnes,
keď nás už dámno nezaujímajú ježišove spory zo židovskými zákonníkmi.
Slovo Božie bolo zverené kresťanskej cierkvy.
To znamená každému človeku tejto cierkvy a torbozným spôsobom.
Slovo talent prešlo do všetkých moderných európskych rečí.
Pochádza z greckého slova talenton v moderných európskych rečiach znamená na daní vloga.
Nesie ani nie uvedomujeme, že slovo nadanie, vloha, poukazujú na boha, ktorý človeku niečo dal, ktorý do človeka niečo vložil.
Slovot talent pred krestiánstvom znamenalo iba váhovu alebo peniažmu jednotku.
Jeho význam ako nadanie, vloha dostala táto váhova jednotka práve v kresťanstve
a to na základe tohto podobenstva, ktoré sme počuli.
Podobenstvo rozlišujeme mezi talentom a skopnostiom človeka.
Aby sme lepšie pochopili, čo to znamená, talentom sa tu myslí obrovská suma peniazí.
Tak podľa najnouších štúdy je jeden talent mzda 16 dobré zarabajúcich robotníkov tej doby za jeden rok.
Podľa miery svojich schopnosti dostávajú sluhovia talenty do svoje správy.
Je tu zdvoraznena myšlieňka, že nami niečo zverene a že máme s tým niečo urobiť.
A to je pre nás aj Božie slovo, s ktorým sa my krešťania stretávame viežišovi Christovi.
On nám dáva pevne stanovisko a smer, ktorý sa má nás život uberať, ale súčasne z nás robí poslou a svetkovýho pravdy pred ľuďmi.
Preozajestného krešťana nie je možné kochať sa vo svojom krešťanstve a nezaujímat sa pritom o svoje okolie o jeho problémy.
Kristania nemôžu byť rómnakým spôsobom činy.
Sú tu rozdiely, jednak v schopnostiach, ktoré dostali dovena pri svojom narodení
a budú tu aj rozdiely v chápaní, poznaní, obsahu viery,
ktorá sa im dostala dovena pri krste.
Od každého krestiana sa vyžaduje,
či už má väčšie alebo mňšie schopnosti,
aby sa angažoval vo svojom okolí aj vyriešení problémov.
Každý krestián sa môže a má možnosť každý deň vždy znova a znova angažovať.
Očatu vlastnej Žišovi ide.
Snád na lepšie vystihol jeho veľký učeník Pavel, keď píše vo svojom prvom liste Korintianom.
Nih nás takto každý pokladá za krystových služovníkov a správcov Božich tajom s tiev.
A od správcov sa vyžaduje, aby bol každý verný.
To, čo hovorí Pavel sám o sebe a tiež o svojich spolupracomníkoch, platí o všetkých krestianoch bez vynímky.
No mne naozaj málo záležiť na tom, či má súdite vy alebo iný ludzký súd, ani sám seba nesudím, lebo nesom si ničo ho vedomí, ale to ma neospravedlňuje.
Pán je môj súd sa, preto nesúdte nič pred čas, nekým nie pride pán.
On osvetlí, čo je skryte v tmé a vyjaví umyslý srdc, ktorý každý dostane pochvalu od boha.
Tito slová platia obyskúpoch, kniazoch, ale aj o rodičoch a vychovávateľoch,
vobec o každom kresťanovi.
Každemu z nich je zverene slovo božie,
nevšak pre nich samých,
každemu z nich je položená na plecia z odpovednosť za slovo božie.
Boh nám zjavil svoje slovo, a to znamená, dál nám každemu slobodu, aby sme hľadali cesty, aby sme ho praktizovali v živote,
a každý z nás podľa vernosti, s ktorou plní túto povinnosť bude sa raz zodpovedať Bohu a bude súdený Bohom.
I ste sú tu rôzne spôsoby tejto služby.
Ja ako kniaz som na to, aby som toto slovo Božie študoval a vám ho primeraným spôsobom by svetloval.
Vy ako veriace ste povolaní na to, aby toto slovo Božie ste odovzdávali ďalej vo svojom bezprostrednom okolí a to podľa miery svojí schopnosti.
A tu, brateľa sestry, na mňa ako kniaza, ale aj na vás,
ako veriac ich padá otázka.
Čo ste urobili a čo som urobil ja,
aby som odovzdal ďalej vhodným spúsobom slovo Božie,
čo urobili napríklad naši katolické rodičia preto,
aby odovzdali slovo Božie svojim detiam.
Kolko rozmýšľali o vhodných cestách,
aby svoje deti privedli Ježišovi Christovi k jeho láske?
Pratea sestry, nie chcem dne z nikogo krhať,
ale kolko máme rodín, v ktorých rodičia si stiažujú na deti, že nie sú už kresťanmi.
Čo urobili týto rodičia s božím slovom, ktoré im bolo zderené, aby svoje deti udržali priežišovi Christovi.
Mám dojem, že mnohy rodičia sa uspokojili s formálnym plnením si kresťanských povinností
vo svojom živote a naháňali svoje deti, kým boli malé do kostula.
A to bolo všetko, čiže vybudovali plot okolo svojho kresťanskva a oddelili sa od druhých.
Tyto je najhlopší zmysel tohto podobenstva.
Ak sme slovo božie, ktoré nám bolo zverené ako kresťanom,
neodov zdali vhodnými cestami,
nad ktorými sme si lámali hlavu vo svojom okolí,
Budíme sa podľa toho podobenstva za to veľmi ťažko zodpovedať.
Čiže toto podobenstvo napohať veľmi jednoduché,
kľadí je pred každého z nás veľmi vážnú otázku.
Čo sme urobili s Božím slovom?
A za to sa budeme raz zodpovedať.
Bratia sestrymi všetko berujeme formalne,
mnohé veci sme už v živote už mnoho krát počuli,
ale često sme nedomyslali, čo sa skrýva za tým, čo sme počuli.
Hádám sme niekedy ani nedomyslali, akúz odpovednosť na seba ako kresťania sme zobraali.
Chcel by som zakońčiť malou prosbou.
Nikde nie je neskoro, aby ste sa nad svojou zodpovednostiou zamysleli.
Položím vám otázku.
Vám starým už nie, ale mladým, ktorí sú tu, ktorí počúvajú, čítajú.
Kolko a čo chcete urobiť preto,
aby ste správne vysvetlili Božie slovo svojim deťom, ktoré sa vám narodia. Amen.