Boldogságos Szősz Mária, Jászol szagú éjszakában!
Betakarja a gyermekét, ne fázzon meg hideg az éj!
Megpuszi a homlókát!
Elringatja a babáját, Megcsókolja mindkét kezét, Így kezdi el az éneket.
Aludjál el, méhem gyöngye!
Menj, király, a lelkem szépe, Te eljöttél hozzánk földre, Hogy a pokolt összetörjed.
Hívőknek a jó királya, Hidek szívek meleg ágya,
Szeretetnek bőforrása, ott fekszik most ajászolban, ülbe veszlek, elringatlak, mind örökre, Istenem vagy, megcsókolom a lelkedet.
Veled élem életemet, Te adsz nekem sok kegyelmet, Ingyen adod a verseket, Beleteszem a jászólba, A csacsi meg felolvassa, Szamár is tud imádkozni,
Szeretettel hálát adni, Letérdel az istáluban, Halcsengetnek az ojtuban.
Megjöttek, nézd a pásztórók, egyik pásztor báránykát hoz, másiknak sajt van kezében.
Tirdel ki ráj el ém
Megköszönni szőz, Maria, Látomásban ő már látok.
Hogy eljönnek a pásztórok,
S elhozzák a kecskesajtól.
Szeleteli szűzmár hiány,
Szép talcára mindkirakja,
Megkinája a gyermeket,
mindazta ki látógatja,
jászol szagú éjszakában,
vetlehemi és tállóban,
elaludta az ésten gyermek,
a pásztorok hazamentek.
Hanyjunk hálát az éstenek.
Aki minket megteremtett, ki a fiat elküldötte.
Hogy a lelkünk megmentese, Hallelúja, hallelúja!
Halleluja, halleluja, halleluja, halleluja!
Hallelúja, hallelúja, hallelúja!