Meditácia Ľubomira Stánčeká
Marek 10 32 až 45
Kto bude chciť byť medzi vami prvý?
Ako málo z Ježišových slov preniklo do myslie jeho učeníkov, svedčí pred chvíľou opísaná udalosť.
Sotva, čo im predpovedal o svojom vysmievaní, potupe a smrťelnom utrpení, a hneď
potom dvaja učeníci, a to je mu najbližší, prosia ho o čestné miestového kráľovstve.
Ľudí, ktorí si žiadajú česné miesta, je ďaleko viac než tých miest.
Niekedy sú to jednoducho ľudia pišní, dôberujúci v svoje dispozície a možnosti
a spokojní so sebou, ale zriedka spokojní s druhými.
Žial, tí, ktorí sú spokojní so sebou, majú vo všeobecnosti zlý vkus.
Nieraz však aj človek skutočne schopný a kriticky vo vzťahu k sebe sa uchádza o vyššie postavenie zo šlachetným úmyslom, aby vykonal viac a úspešnejšie.
Samozrejme možno sa uchádzať, ale nie za každú cenu, pretože i neskôr treba za získanú
pozíciu splácať príliš veľkú cenu.
Nie je pravdou, že máme vykonať každú úlohu, ako pred sebou vidíme.
Sú úlohy, ktoré sú len pokúšením.
Často morálna refleksia zaniká, keď sme silní, alebo keď máme vlastnú predstavu o sile.
Ak Boh skutočne nás povoláva na nejaké miesto či k nejakej česnej úlohe,
dá nám to jasne na vedomie, udelujúc nám tiež všetky možnosti preto.
Ale aj vtedy, ako vysvetľuje pán Ježíš, postavenie treba brať ako službu.
Vidíme ho na oltáry zatiaženého krížom, ako v sluhu nás všetkých, pretože tento kríž podle spravodlivosti patril nám.
Ak ale on, boži siň, najväčší z najväčších sa stal našim slugom, kto z nás sa odváže byť pánov?