Meditácia Lubomira Stanceka
Matuž 17 22-27
Solidárita Boha s Človekom
Pán Ježíš pri platení dane, v tomto prípade bola to daň na potreby chrámu,
postavil sa na jednu úroveň so Svetým Petrom a so všetkými inými daňovníkmi.
Smieme tomuto faktu pripísať hľbši význam.
Boh sa stal solidárným s človekom.
A Boží syn sa stal obojstranným garantom tejto solidarity.
Následkom prvotného hriechu sa svet ocitol v katastrofálnom stave.
Všetko nešťastie to je dôsledok niposlušnosti prvých ľudí.
Zloučení, vojmy, choroby, utrpenie a čo je najbolestnejšie, to je zatvorená brána do neba.
V tejto situácii pán Boh bol by mohol odpísať svet, nechať ho vlastnému osudu.
Veď Boh nebol príčinou tejto katastrofy.
A prečo sa Boh neodvracia od svojho stvorenia?
Nevzďaluje sa z miesta katastrofy človeka.
Boží syn sa stáva človekom, berúc všetky ťarchy a nevyhody nášho života,
príjma kryvdy, ohováranie, osočovanie, zriekanie i samotnú smrť,
platí naše dlhy, platí vysoký účec za všetky ľudské hriechy.
Je v tejto katastrofe s nami, pri nás, uprostred nás, jedným z nás.
Spore medzi vinnikmi a najvyššou spravodlivosťou, Boh stojí na našej strane, aby sme nezahynuli na veky.
Ježiš Kristus, keď nás vykupil skrzde križ, stál sa solidárny snami.
sme my navzajom solidárny s ním v proteste proti hriechu.
Nie je solidárny s Christom niekto, kto bagatalizuje svoje viny,
či priám nie cíti sa v ničom viny.
Každá obeta Svetej omshe, prinášaná na odprusenie Bože spravodlivosti,
je najväčším dôkazom solidarity boha s človekom, s človekom hriešným ale skrúšeným.