Meditácia Ljubomira Stanczeka
Význam a miesto poniženosti v našom živote.
ako často reagujeme proti vlastnému svedomiu.
Som starší a on je mladší. On musí. Ona začala a ona musí.
Ohradzujeme sa a odvolávame na ľudskú múdrosť.
A čo je viac? Múdrosť ľudská alebo božia?
Ježíš o tom hovorí. Kto chce byť prvý, nech je posledný zo všetkých a služobník všetkých.
Ježíž sa mnohokrát svojimi slovami dotkol z myšlania a názorou svojich učeníkov.
Je podstatný rozdiel medzi postupom čistoludským, prírodzeným a tým, čo platí v Božom kráľostve.
V zmýšlení ľudskom je prirodzená snaha dostať sa do styku
s vyššie postavenými tohto sveta, aby sa mohli aj oni čo najvyššie dostať.
V Božom kráľovstve je to presne naopak.
Ježíš poukazuje, že v Božom kráľovstve dominujúce miesto má služba, ale nie mocným a vyššým, ale najmenším, posledným a preto Ježíš postaví do prostred dieťa.
Dieťa symbolizuje to, čo je malé, bezvýznamné a slabé.
Pod obrazom deťaťa sa rozumiejú tí, najbezvýznamnejší, nepovšimnutí, opobrhovaní, zabudnutí,
tí čo najviac potrebujú pomoc a to všade z nášho okolia.
V kráľovstve tohto sveta je užitočné ohýbať sa pred vyššie postaveným, pred tým, čo má moc, slávu, peniaze.
V Božom kráľovstve má cenu iba ten, kto sa ujíma takýchto maličkých,
ale to prirodzenie neznamená, že vylúčujeme úctu vyššie postavených, predstavených a podobne.
Tým tak tiež patrí úcta, pťačnosť, pozornosť a podobne.
Spôsob ako sa ujať najbiednejších je stanovený časom a inými okolnostiami doby a prostredia.
Je potrebné veci chápať v tom duchu, že to robíme samemu Ježišovi.
Ježišove slova učeníci pochopili a priali za svoje až neskvor.
Potom dokázali za tieto slova položiť svoje životy.
Dejmi cirkvy sú dôkazom pravdivosti týchto ježišových slov.
Jasne vidieť, že boh odmienia pokoru človeka, ktorá je služkou múdrosti.
To znamená, že kto sa vie zaprieť, poslúchať, poslúžiť,
kto vie byť milosrdný, prejaviť skuto glásky bez nároku na ľudskú pochvalu,
kto sa vie oslobodiť od ľudských ohľadou a venuje čas,
svoje sily, nadanie, seba samého, preddobro, čest, život a spásu duše druhého,
ten sa stáva veľkým v očiach božích, ale aj v očiach ľudí.
Chápeme, čo to znamená seba pokladec a sluhu?
Predo všetkým vrátícach Bohu, uznať Boha za svojho jediného pána.
Paradox návratu spočíva v tom, že keď chceme služiť ľuďom,
je potrebné najprou sa stať veľkým a bohatým u Boha.
Do domu mudrca prišiel vojak, aby vybral od nieho daň.
Mudrca vylákal pohledom na nieho, ale po jeho odchodie povedal.
Ten dvojak je običajný múž.
Ale keď si obliekali šatí krála, šetci mali pred ním úctu.
Ježiž nám ukázal cestu. Je to cesta pokory.
Človek má vedieť úznať svoju slabost či malost.
Hodnota a dôstojnosť človeka nespočívajú v tom, že je niekto človekom, ale v tom, že je božím človekom.
Pokorny človek sa nebují konfrontácie s osvetom, s druhým človekom,
pretože cez Krista je dieťaťom Božím,
a preto môže čerpeť zo všetkého ovocia smrti a zmrtvých stania si na Božieho.
Pod vplivom ježišových slov sme si pripomenuli a uvedomili veľkos pokory
a význam a potrebu nápravy svojho zmyšľania.
čo na tom, že som staršia a mlačia ma urazila.
Viem, čo zprávim, zrealizujem Slová Krista vo svojom živote. Amen.