Už tahne světiar Zabijár
Už Zabijár tahne nahrbáte koni, parádom koni
Kosti jenom zvoní
A ba, a ba, důstíma plesně má
A kosti, a kosti, a těma o nás hostí
Jak červý mrak
Už táhle svrťák zabijá, Už táhle svrťák zabijá.
A krev, a krev, není čas na rakev, A krví, a krví, on pustá po leve, Výkám je už hej.
Už stávný táhne zupatej, Už stávný táhne zupatej,
Už zupatej scháhnem na svém černém koni,
A na tom koni jen hodnosti zvoní.
Alákra, alákra, mežného bojáka,
Tak dámy pak osa, smrty zabijáka.
Už po hry znala bílou kost.
A černý host už po hry zála dost
A kosti, a kosti, a ptěma odla zvostí
Nál je už hej
Už s námi tá nezupatej
Z kouse ženu přišel na svět hřích
Žena je hřích
Lůno ženy je brána do pekla.
Všechno se děje s tělesné hádostivosti,
která je u nich nenasidná.
A ha ha ha ha ha ha ha ha!
Díky!
Ha ha ha ha ha!
Náručený se rovná osilunlovce, že naprovozuje své kejkle s dáblem, protože dábel se zjevuje v můžské podobě.
Há, há, há, há...
Hopest eným korpusmeům.
Jak se lágnu zdejí, kvítovali tpekáta mundí.
Korkus do nejnou střezu chrísty k historiát nevám tu vymínit a meterném ámru.
Korkus domení nostří jezuchrystí kustoriát ani mám tu aminita meterném anu.
Korkus dole jinostří je z Uchrystí k historiát a nemám tu nabět tady na tánu.
Korpus Domej nostr Jezu chvíští, kustor je penlontu, a můžu imítam eternem v Áre.
Korkus do lejnostří je zem chrístiku stodět, ani mám to a mědí tam etelnám.
Poď ozáky si je, tak být.
Vás na menat!
Já volíc nemůžu velebný, pane.
Grérce Smebnížovic nedují krává.
Přivesli stejí. Jak vypadá? Ještě jsem žádnou čaroděnici neviděla.
My hročí na tom je hrabět si milosti, že tu nejde jen o tu jednu žebračku, ale o celou skupinu čeroděnic.
A že by bylo třeba zakročit proti ním s největší tvrdostí.
Taková věce mi ještě nestala. Tak je stejště vlád, pane vratře.
Luf jako uspovědí, jak to bylo s tou svatou hostý.
Grérka, ta porodní bába od nás, potřebovala tu posvědcenou hostí,
aby ji dala svý krávě na kousku chleba, protože ona jí ta kráva přestala dojít.
Ona mi slíbyla má z hrahu až je trochu ječný mouky.
Já vím, že jsem to neměla dělat, ale veledný pané,
když straka je taky tvorboží, on mi to snad pánbu odpuští.
co pak neví, že takové hloupé pověry jsou říjích.
Když jasným chytělá ten hrach.
A bude to zlata hrérka, to z toho ství.
Prož myslí, že je čara dějnice.
A tu povíjasním, jak běžli cvrtelní hřích.
Ale ne, to já jen pák.
Ona je davidka kořenáška.
Napravu je zlámaný ruce.
A taky zařikává do bytek.
Takových papědost, ne? To ještě nemusí být.
Váš mělostí, že jsem do cenného prvního dyprostě.
Zůstává tata vidka v noci doma, nebo chodí príča, nebo...
A kdo by k ní chodil velebný pane, kdy tě už bude 70?
Ano, vůbec se neví, co spáchala.
Ale ne, jak nebych mě dělat, co z toho bude?
Já toho moc lituju.
Dělal jsem za nich hluví, ale pane faráři je pověrčivá jako všechny, podívejte se na ní.
Pomodlí se 20 krát, očenáš a 20 krát zdrává vás. Rozumíš? Je to hámpa, co jsou dělal.
Nejde o pověru, pane děkane.
Sme na stopě něčemu horšímu, širokému bludařskému.
Je to nesporně dílo dělodzábla, který způsob byl utrpení a bídu v této zemi.
Já už jsem celý případ hlásil by skupské konzistoři a prosím vaši hraběcí milost, aby to ďávelské plemeno bylo v našem krají běhubeno.
Dovolil bych si v prvé řadě doporučit vaši milosti,
aby pozbala skušeného inkyzyčního souce.
Znáte nějakého dobrého justiciára?
Snad kažpar hutra ze šumperka je rozumný, spravedlivý a zná zdejší poměry.
ale ten byl pokud vím propuštěn.
O všem, propustě na svobodu čtyři čarodějnice.
Ty ženy byli pomatené, Pane Heidmané.
A proč myslíte, že hlavrchno se spendovala snad nevrávem?
V Olmouci žije pývali índy vyziční soutce pan Boblix Edelstadtu.
Ten už je v penzi, je to nedostudovaný právník.
Přímlovám se za soutce hutera.
Pan Boblix Edelstadtu vykonával svou praxi úspěšně 40 let.
a je velice dobře zapsán u biskupské konzistorze.
Čím posloužím, páno?
Jíst, pít, spat.
Pítí to, co píš sám.
Služba.
Ale poslal čistou?
Všechno bude v pořádku, prosím.
Nemůže se trochu upravit, když doště mět?
No, můžete to.
Tak pokyselé, ale ujde.
Páne unáven hned, připravím lůžko.
Od šunterka. Zvoklíval syn patřitánil z podapadl se do štatu, tomorov kádoly.
Kde to bývali?
Inquisitor.
Řekli mi, že mu to tady patří.
Působíte tým závodem.
Nakolíka si takový proces přijde, panes Erštatov.
Mohl bych poprosit to trochu teple vody.
Je třeba sřídit inkvizyčný tribunál milostí.
Kromě mné jako direktora má podle zákon a v teribanálu zasledat ještě prokurátor Phil Scállis, sekretář dva nebo tři přísedíci.
Také potřebují svého písaře. Má zkušenosti s pozorováním obvinených, jen úplno je pozorovat ve dne v noci.
jak rašli vědět procesy s čarodějnicami,
nejsou običejné hrdelní procesy.
Ďábel je milosti neobyčeně vynalezavý.
Souce je přitom neustále v nebezpečí života,
a všem, majete koco uzených stejně propadá vrchnosti
a z něj se především hradí náklady procesu.
Z těch božaček bychom to asi dostali.
Když jsem lid svojči si to dábla nemohou peníze být tohle hlavní.
U nás nebudete mít příčení k nespokojenosti, ale snažte se, prosím, snažte se být s tím brzohotov.
Čarodějníce jsou osoby, které uzavírají s děávem žádný spolek a přímají děávla za svého pána.
On jim za to probujíču jako na ti rozličné, nad přirozené věci.
Já už nic nevím. Já už jsem všechno řekla.
Já jsem tu hostý, chtěla dát krávě, protože přestala dojít.
Kdybych by já věděla, jaký trápení si udělám...
Žeš, jistu svatou hostý donesla na Petrový kameny.
Jak se menej tvojí černý galán?
Tomář, když já nevím, kterého myslíte mluzpané.
Kodívala z často na Petrový Kameny.
Ne, ne, tam, tam já jsem životě nebylate. Tě přeci daleko, kdo by tam chodil, milo zbanediť.
Já jsem jenom ženska, já se bojím.
Žerali jste tam a hlastali a šlapali po svatých hlosti.
Ne!
A tak s kým tam byla. Jakoporodní bába znáš přece mnoho ženského.
A co mi to říkáte?
S kým tam byla!
Jak žívá jsem tam nevkločila?
Co pak nevíte, že se říká, že tam jí tajša rodenice?
No tak vidíš, že toto je.
Za týdnce zase zavoláme, aby se nám poveděla.
Jste si tím jistý?
Nechci předbíhat, ale bude to asi celá rozvětvená sídmiosti.
Háááááááááááááááááááááááááááááááááááááááááááááááááááááááááááááááááááááááááááááááááááááááááááááááááááááááááááááááááááááááááááááááááááááááááááááááááááááááááááááááááááááááááááááááááááááááááááááááááááááááááááááááááááááááááááááá
Jak je to dlouho, co byl do vás poblázněný jeden študent?
Ten student musel, kteře, zabího nesebrali na wojnu.
A teď máte ceru navdávání.
Kdo více je trvalejší, jestli láska.
To musíš počkat, Lízel. Voda je studená.
Je to pravda, že chceš dádli jít z tomu bláznivému dětkovi.
Oproč ne, žení se starší, ale jizel je madá.
Ale bude se s nimi dobře.
Přídou děti a nalázku výčesný.
Ty máš, mladou hospodině, vidíš, taky už nejsi nejmlačí.
Ještě si to rozmyslíkaš, pare, její pro něho škodách.
Přeci jiné chceš kaziť život, ale to tvoje dítě.
Ty tři báby v losiná se už přiznali.
Při krát roka nítali na Petrově Kameny na Vydlích a vyváděli tam pěkný věci.
Ještě, že ty Petroví kameny nepatří do mojeho revíru.
Co to mu říkáte důstojenosti?
Viděl jsem tu, že bračku zaslouží si přísné pokáni, ale proto ještě nemusí být čaroděnic.
Ale když se přiznali, jak tvrdí pan se hle štatu?
Mám obavu příteli, že víte jen velmi málo o inkvízičních soudy.
Pánové, pánové, to se nás před se netíká,
tím si nebudeme kazit večer.
Na zdraví naší Lízel a na jejich 20 let.
Díky dělávou zvukování.
MAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAMAM
Díky díky díky díky.
Děkujeme, když jste zvukovat.
Jsem teď v losinách, jak jistě už víte.
Ano, dohám jsem důstvěnnost, abych vám neslažil svou pochodu.
Velká čest pro mě.
Zuzano, si nezvínala něco k tomu.
Je to pěkné.
Planových si váši, kdyby jste mi pomohl spavit váš kraj Čaroděnic.
Aristo...
Tohle je to.
Vévo ripídes.
Triteologie prava.
Knih na něj nikdy dospanejme.
Mal bych prosí to trochu teblé vody, děvenko.
Víte, co mě překvapilo?
Jak se to vaše město po požáru zase pozvedlo?
Vypadá líp, než za mého mládí.
Já chci lidé tak rychle zbohatli.
A obohatství se v někde dá to opravdu mluvit.
Proč?
Vyděl jsem novou settlerovu barvěrnu.
Veský rum musel stát hodně peněz.
Ahojte!
Já chcete!
Pusio, forjáne!
Jsem to tady!
Vene, restiráte a řečí důstojnosti.
Jsli přísem viděl na paně zjuzaně ať nějaké tajné znamení.
Takhle se hová rozt.
Nálevám u dvě skrnice so vědnu.
Co pak to se dělá?
Nejsou to trochu dívné žarty.
Vy si posovem.
Je přílíž horoli výho, od vůste.
Doufán důstojínosti, že se nevidíme na posledy.
Co je zozanku?
Co se ti stalo sryšíš?
Co pak je?
Mě může každý!
Jsi urážet, každý, když se komu zlibi.
Co to povidáš?
Aš se tě někdo budali byli vdáš se a budel se kvědněžom.
Ale já nikou nechci, výto přece víte.
Ty za svější, aby si přál jedině, aby si ty byla šťastná.
A prosím vás, kdo by se v Zálfarskou kuchášku.
Nas němi přilětají čarujějníce povětřím.
Aby se mohli vznes do vzduchům si se pomazat zvláštní mastí,
z morku a sádla zavraštěních není náteck,
rozníchaneho z čerstloukový panen více zenou spodcrdce.
Odkročují pametlo, že blový dle přeslícím okozla
a víš dějí na nich jako nakonních kominém do vzduchů.
No, já nikdy není, já není, není, není.
Já řeknú, že k noc, o chcet, v roci vás, v roci vás.
A můj galán Martin mě bral sebou na Petrovika měny.
Můj galán Martin mě bral sebou na Petrovika měny.
A takové zhůský bývali, no se kní.
Takové jsou skýbí válpůrky nějené.
Takové zkuský válit, típikad od se zaprbenozov.
Páperve! Páperve!
Ne, to ti ne smíjí spadno stoj!
A poslouhej!
No, takové skůské bývali za perve!
Prvé válpůrky něnoří, vůvěděli.
A no záprvě velpůrky něnoci za druhé den před svatým markinem za třetí na běli konoční sobotu za čtvrte na svatého jeří.
Moldila jsem se drámas Maria, ale když jsem došla, že slovům pořehnaný plot život a tvého můj galán Martin, můj galán Martin, nie ho děl na zem, a musel jsem říct černý odsa se Martin.
Gálas!
Tak jsem se položila, a potom jsme spolu směrníry, když skončil museláce měho o caz břívat, a poli byt.
A co sdělala na Petrový v kamenych?
Měla jsem za úkol světit.
Na ten přinesel svíčky, ognul měk zemi, můj hodí za děk obrátil do výše,
a ty svíčky mi tam státil, a tak jsem světěla do půrnoci.
Zatů službů jsem dostávala rýnský zlatí odlázenské toby jášové.
Grobyl stebo na petrových kamenach.
Něký disem napetrý kamenek neběla.
Davidová, slišel a sobě obřelované jako to běmlulí.
Kějí na si hví povědí řít a zemří, přiznej se.
Je se omňa mělouvěli tak mlouvěli.
Já sejtej umřit, tak můžo umřit.
Nemůžíc přiznat.
Protože da vydovaná autarsky vůbec na odpowiedá předrola jsem šuchovou,
která priověci něcový.
Vypovědělás, že da vydovala pytrových kamenech častomlu vylaje to tak?
Jo, no vělá dost.
Pro čterý tady před saudem nic nemlují.
Pro to, že má němiho duchá, má dva duchy jednouho, němiho a druhýho výřečního.
Odkutovíš?
Žekl mi to můj duch Martin.
Ochapná na tom, co zdřeklážit, a jsem řít!
Válo se môchotná natuom vžít, vás se vžít.
Slišou je stepanou ne.
Nene, já nic neši kampane se lišnat.
Davidován, příznáj se podobrém celou tupě výpovědeli oběženů a vycholného se li použít ostřeho výslechu.
Pro to, že mál šněme, ho duchá musíme vyplnit tříka zvrhnosti.
Místřehají, proveď první naproky.
Pězává všetku, co ty tvěše nelebě se klí.
Vidíte pánové sami, že je v zajětí němého duchá.
To zchromáš dění o válporgně nocibí vám každáče rodění se uvediná svým rohady mělencem.
Tam se bez olína věka příbuzenství. Odávají směstů nej pohavnější.
Co s to věkrav?
Jo, stebou!
No na tam třiříte, už si!
Ajš!
Tě nevíš somal želá?
Tě!
Jabě!
Tě!
Sabří jubu!
Jabě!
Sabří jubu!
Gravěci mělstě, neznoci jedná s těch tříča radějníc.
Ne, já byl dí zlámal vás, aby nemohla vypovidat.
Tak a no tak, mělství, Mr. Heist lišel na vlastní úšijak,
da vydová záp si zjáblen.
V tom všipadětů samozřejmě nemohu zustat.
Odstěhu úsrotej době nešto bude věřízeno.
Redvych váso pozornil, pane, z edu štatů, že podle zákona je dovolenotortu rypovživat,
je z asistence soudního tribunálu.
Znam.
I sva prava.
Bylo bine přijemné, kdyby se o tomu lovila udobora.
Postaráncíme rozděví mě dělám bel už neprřelstvěl.
No?
Je to štate mi to bylo jasného začálatku,
tém by byl skopen všechno vráti dostolec spátky.
Hlené, to není možné, a sponěkoli glidí se mu postaví na odpor.
Nepocený výbole stěl a přítelí.
Dokud si nemusíš těl a uvědomová dokud neterpíš si pelní odvádi.
Ale pak kodliteho, co jsem viděl, si pelní výbole stěl a strachu.
Je a není to právda, myslím si, že bych.
Nevím, ale s nadby se v člověku našla sijla, jak ne podojenout.
Rady i nepouštíte inkvizitora do našich domů.
Do našich domů slatlé.
Zresčím, učřině.
říšteš maltku ve poměry.
To jsou tě nejbohatí.
Orodoha, že odjáblám. Ochá zívšichno.
Hlavně błád svými lihochům.
Na to vybane máte hlavů.
Negrosti myslí, že může všechno vyčíst z nich.
Já potřeba, děka loudler.
že se řerá všichnu hitrost.
Všimu se si palé.
Ta jeho kuchářka.
Tady na mohla leco spovědět.
zdi sa naučil výc z těch svých kních hadebo.
Myslíte si, že se učil odní vzmu, já bych spí, žekol vzjeje lecus na učil sam.
Joo! Joo jisvíka šlýs je na všetko!
Až bude paušem!
Po sávěn si dům!
A ještě je půjdeš na vyselku.
To roto to píjášová. Mlůf pro tam byl stebou.
Věděla jsem na petrových kamenych marí s satlerovou ženu barvířek kažpara s satlera, který tam veltaký s celou alžbětou,
které znavám všispáci svěriš tuši.
Váš je pavinoztě náslochal.
Co se tam spolu dělali pojíde a pětí?
Děkala kuchářka přinaslá vlastě, že posvětřené hostě je...
...a pan někán, ale od nám je rozdala.
Barbíška stát lorová, děkancka, kucharka.
Že ních píchali nožem.
Parověř sátlar a fan je kancě dalí do vot, a potom niktán se vali.
A to je na si so...
Tak, který urášet paradikáda.
A nové, který prosím.
No to límu je zítelný.
Vám něco není, a sny, pane, ale smistře.
Mě, mě, mě.
Chceš na tom, co zvypověděláší a zemřít.
Chci na tom vžita umřit, prosím jenom mělosky mou smrt.
A taky moje děti jsou, probou a vás, prosím nevinne.
Ček ním se vyřeba věříme.
Vždyči calme, vás.
Ček, že věříme, je tak.
Já tento mně separulého,
by z všemční člověnává všelka
nevěříme k kejemu věchodu,
si, on je předstříme.
Přešměl,
se, že věříme.
Ček, věříme,
si, že věříme,
se, že věříme.
si, si, estřměl,
jevěříme.
A věříme,
že předvěříme,
a na spět všetku sebejná,
které pro ten sebejná sebejná sebejná,
takže se všetku sebejná,
Vejmenuje hoci sarskémilosti, nechcev obžalované pro světěžké zločiny čarodějnictví, jiným kvístraze opovržení, zeživotas sprovozeny podle práva.
Marinošuchová, přijímáš svůj rozsudek.
Ano, to nížený je kujou.
Do roto grerova, a ty do roto to býášova, slišeli starosudek, třímáte její do grvoně.
Mistřej okre, vykonaj jsou povinost.
O vela blípane, vela blípane, postrát!
Uch, je mělo srdou.
Můčený nevědi, zasebo!
To je lež.
Děláho vyčeně vyslíká na palečníce mi aš panielskou, bo to...
Ojšem to je vyješnou.
Lédi, lédi, udečte! Nebo se vám stanet učanám! Udečte!
Uvíla, výde, vůjde, chcí vás budou pro krína!
Ješi budně mělosti.
Luci fervy stoupíze ze mě dole kosmaty jako kozel, odboku víř zářící jako svůnce, čarodějníce vadají před ním na kolina, ríbají molevou nouhářit,
potom nejvíši dábel, slouží v plném bněském odnátu, černou mší.
No, no, no, no!
To byl jen.
Ubo je pomocní cedjáblo.
Někdy bývají bánove nekuvěřitelné ciběhý.
Dva dominikání, zaznamenali historii o jedné čerodějníci, která můžu můžu s nímíš obcovala odnímala út.
Jsou, sou, sou, sou, sou.
Z takovou na aranicí.
Skovávala ich asi 30 dvjakém si hníz děna stromňa.
Když?
Po mož pamou.
U inkvizyční osou důmno světku tvrdělo, že se ty údž povali jako živ.
a a a a ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha
a ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha
Jeden neščasný můž, který tam stratil úč, si tam ho naradů jedné čarodějníce výbrát jiný.
Samozřejmě, že si vzal ten nejvěčit.
Ale ta čarodějníce o za to kála labánové.
Ten útvrý patřil, jednou duchovní můkní,
Přeba.
Pro bohá vás prosí, pones eluštětů.
Panefaráří.
Dívnice proš pravě vychce ten jezu takového.
Stási rozrůšili nějak byste si odpočinout.
Tako duchovní osoba nesmíte, že nám přílič náli, že dohočí.
Ať jsou sebeho šklivěží.
Aby taky vás neokámal děábelho.
A přestavte si pánové, že ona indutou ní zdá si palá zarní.
Dobrá, máš pravlu, ale kám chceš jejíc zakým.
Komo to chceš vysetlovak, když majte chtarostí stůrkem, sválkou.
Rýštofé prosím tě.
Nesplatí zásada, pro se zastává kacířů samě kacíř.
Ne nešladej poděch střepen, tcháme to úší.
Podpošte mi oba.
Za kvědi se budokovali jako oni.
Ale no dokážu vůbec pochopí, že takový čelig můžeme dvojkou lidské osu ty tvojí.
a vždycky to tak bude bude úplně klidný.
Kdybych tomu věřil nebo kci daň sít!
Prostím tě proci studoval!
Prosti byl souce!
Prostíte dítem krati sam propostu týženské taky stebe moho vyt pomatení inquizitoru, ne?
Mělíš se, bo byl téní pomatení.
Nu výmlo to býje, protože si chcelená rezygná!
Záčně ta sehále tyš ty výdvá, bude ta pláskali.
S náždy jsem se zachovat vecký svůj stav souce.
Pro to mi taky propustili, ale na tomuž nezáleží.
Ide o to, že z nám a výjím, co z tebe vězení může udělat.
Co?
Prostím k je práce.
Stalo sanící.
Smejkře z iný matkým.
Vyřím, bále než onzké byli nelýme, já jsme to poznam.
On mi to gam vítět.
Co mám dělat já se?
Chce můj tím, tím, tím, tím, tím.
Já, co chce?
Všechno jsem záledně, já mám nás vědomi.
Musíš přeslečit, já by jsme vzpůskou míl,
ostatně kále zastabit procesímů, sapsa, sapsa.
Jsetí poradím, mrač se.
Musnik, doznáních, jsme byli tím více.
Zatknout samotného děkáná.
Oblík se je, dláš to neco udí přece sa je to s ním celý inkvizyční tribůna.
Prosím, Čehitmaní se nestudová důchodní je člověk bázlivý.
Lé jsme střeje tajný a rádá neumíčí jist ani pzád.
Musím tady poprosit loavděn sil jeho biskopské mělosti sa.
Nechol jsem to říkad křištové, ale na biskopství a to bě nepanuje nejlepší inění.
Proč?
Tak si příž oblíbený úlidí a prosím, že když tohé drž se spát, když mělš, drž se svého měj rozům, plávě protože mám rozům.
Z bohé pojď.
Rozství jsme spolu, ale bojím se, že si už nerozumíjíme.
Prosil bych vaši mělost a by to uvažila, a také jen proto jsem se odvašil přestoupit.
Pan Boblix edli štatu používá tak nelycských metod, že donudí každého, k jakému koli v příznání, sebeha nebnějšímu.
To odporujené jenomlycké morozumu, a její právo.
a učení ježiše krysta.
Svítím velkou odpověnost předbohem i před svím svědomí.
To je dobré, že se cítí tez odpověný za to, co se děje ve všem děkánství.
Jenže ví, místa vyste žádal opomod spratikacířům,
se přímlováte za poděstřeli, nebo dokonce už.
U světčené děablový pomocníky.
Všemělosti.
Dělavodílo spučíva přede všim v nelytskosti a necítelnostík pověrčívým a nevzděláným lidem.
A toto dělabelské probouzi a dvokát boby každým svým činem.
Ale ke mě se pravě o vás doneslíš patné z pravě.
Vytobře víte, že netrpíme, aby si duchomník sobě brali mladého spodíně.
Pane, děkane, právě takovou mladou, že můsebe přechováváte a nejento výdokon seberete rozpolečnosti.
Jak se to schoduje z vaším svědomím, z vaším posušnosti?
To děvče vříjala na děkánství nevoře kamatka,
a pak zůstala u měn neměla kamí dvašem ilosti.
Všechno synům uřádně uváříme teď je připouštíme v mylosti.
Pořádajte, doktorá Majerá by doprzeprostudoval obřelevací spis a dovo káta Boblikás Edelš Tatu.
Obvyníme je děkaná lautné ráfaráře k nígas čarodějnictví.
Máte pro mě nějaké číka, zipanej.
Tanolk, děl jsem s vámi můl vývoch.
Mězí štěr má učím, a Ignatsi, kdy sa podívat věstrě někdo neposlohá za dveřní.
Chciel jsem vás jen pozornit, že dvě stěch čardějníc udali taký všej meno.
Pri vás viděl je na petrových kamenech, a tam ste by váděl.
Takové, koský, če bych to nikdy do vás leřek.
Ještě, to na něj vůbec pravné kliklí, kliklí, kliklí, kliklí, kliklí.
Všemu se věří dne da, to já vím.
někdy si vymyslí zemsti nějakéj meňa.
Samozřejmě, panes ele štatu, já vám bude běčný, já dosmáhy tě.
Tak vydný, já vám jořím, ideján o to, abyste svůj úřád vykonával opravdu si Romitě.
Tady je se znam dalších porozřelích, musíte je zatknouty,
kdybym bez iním byli třeba i v Vaších přáteletu se nedaníc zjelat.
Ljudi, který jsou podezreli za stíku zděhablem nemá obitnými přáterý.
Marius Satlerová výavávášet se realizlsté obvěněli s čaruděnictví, mám rozkazvár zatnou.
Nebůj se, odsebujeme těnou mě kusětka,
barvýska sátlerová se těnou hodá.
Tak!
Kolik, co té?
Trša, rý pozrabí, dění grone, svišer.
Kolik, co ta bych...
Země věděri, že z olíok biskupový.
Nezapřeše, že du až teď. Musa jsem čekadot mů.
I začal lidat jeden druhého.
Seber se ještě teď v nocí a úteč.
Rent místl mí prozledíl, že je tam taky udání na tebe.
Ale chcens, budem, celý život, cel!
A bychím do tyk předskonechal?
Propeníze, jsem si stratíš.
Ne, ne, ne, ne, propeníze, ne.
A taky jsem ještě pro vně rad můj.
Celi živacem říde jako slušní člověk, a protoho je město jsem taky děsa udělal!
A takym...
Kym...
To nemáku mamu stupovat!
Nebo sadíte se, pané děkane.
Ignáci výno, ať útský metrk, vzácnou nevštělu.
Pane se je to štatoj, jakí máte zájem na vězení bavíšky satlerové její cerí a měho spodíně zůzani.
A proč pravě vidu, stojnosti se zajímáte osu těřšem.
Mě se tlerová, byla vždycky dobrá katolyčka.
Podstívá a dobrášem, stejně taký cera.
A také zůzaná fogliková z nami.
Noho let.
A rovím.
Pame, děkame.
Dávšte vyjate pri často sa tlerovu rodinu.
Má to píc nad přiťažující okolnost.
Pani sa tlerovou chranbů, dělám všech novějích prospě.
Na vaše zdraví důstojností.
Nebo cesná domní váte, že ty první tří vode v záledným kvizíční jsou tpla menom jenom tak první cenit.
A jak se dokazovali jejich výnu?
Máte přece výno vně prvnícké spíci.
Pane, děkane.
Věnul se dokázat pouce přiznáním a svědec lím, nemyslíte.
Ty ženy, kterých se tak zastaváte mají tady mnou spoluviníku,
a já se jen dvím, že vy jako duchovní pastír se neinformoval o situací.
Prilo umné.
Pročil mňa pané děká nelemáte ráto.
Vědě, že tady mnou hokních?
Pana děká na mě stáči jedno.
By bly?
Ne, kladívo na čaroděníce.
Nej světější tní, a je vní všetsku.
I znam, svímám z ní nezupřečist.
Dovoleno je svěstí obřalovní okiznání přislíbení měrnější o trestu nebo úplném jelosti, může sejí na znáčití, že to líkojí stou dobo vězně nabude, slyb ten ovšem musí souc se spelnití, a čarodějníci teprve po úplnutí na znáčené doby upályti.
Může se její také mělospři slybití a pak jiného na svém místě
ustanovití, který nadní vinesi, ortel smrtí.
Takové počínání dovoluje právo pořské,
orické, bezpošná akrů tak nějá nemyslite pané z ilštatů.
Ostudá pro křestělské země.
pro pusí na svobolů.
O všemši ano, samozřejmě.
I by se prokázalo, že není ve svojení zjáble.
A to by bylo možno prokázat, jak?
Jakým způsobem?
Víte, že to nevím.
Mě se to děží v řítský každý přízná.
Můžná, že to mone věřítá, ale je to tak.
A i, kdybych se snet někdy změlil.
Vy, jako církemní osoba předzevíte, že ani souce není cíného než nastroj v rukou božík.
Já nejsantoulo, k já jsem pragnik.
Vybrat se v sebor si budé stěžovat.
Píládí v Serovský, lítuju, ale ste taký vseznamo obvěněny, když se zlerýnit podobrý.
A pole rozkazová satíka.
Odej! I stěčenou je soky o trinulánu!
Co se tady děje?
Poštá se mrozka.
Byl se mnu cendát za odkánou panadu chodního a panalest místra propodezřeníš črdejnictví.
To jsou úředníci jinosti.
A o tě hrozorují já?
Jsli dovolíte, tak přecedou inkvíziční o teribonálu jsem já.
Je jimilost, Panie Reběnka, nemá vysvěslužbá lidi, který jsou ve spolku zjávlen.
Jslě okamžitě nepropostitě, zatklujá vás.
Panejtmané vynarsky, zastával se se s pojincu djáblových a protová zatikám.
A dává si ukáždého než odzadkné, zíštěvat majetkové poměří.
Sou dít rybunálny. Nejá. Proce si se prodraž vým.
Nemoho už to dá sama platit.
Já dám pracírke všechno, co mohla nedoba je zlá.
On se reštatůma je jistě svoje právní důvody, kterým vělání a nerozumíme.
Když byli zatčení mi úředníci ukázal, se že mi už dlouhou dbou okradali.
Takže zabavejím jejich majetku dostanou spátky, a zpoň mě často...
Oč mě připravili.
Rádím vám, bude tě o patvější.
Smoho hranu už teď nemůžete počítat.
Přeba, když tady třeba, když tady, když tady, když tady, když tady, když tady, když tady, když tady, když tady, když tady, když tady, když tady, když tady, když tady, když tady, když tady, když tady, když tady, když tady, když tady, když tady, když tady, když tady, když tady, když tady, když tady, když tady, když tady, když tady, když tady, když tady, když tady, když tady, když tady, když tady, když t
Zářící o roch na členu cifrobímo světuje hochavnou žarání cizma s a spechlin, a divoký tanec, kde dělávli hrájí na końskou hochavu, a tu ti kočíší vatsas.
Tam přítláč, tam přítláč.
Ksatlerová, satlerová, satlerová.
I to je jeho káze už přiznali.
Máte to, ale...
O tekajé.
Mům, to je stej.
I chsudní síně mají vám zinnáku.
Přinci.
O!
A já jsem zvědaví, co řekná lánk na rášu můlem.
Konfrontovac se sátleroví.
Tak jsem zvědaví.
Jeste nikto můdojde.
Trochu míl!
Ale že nepříšlá hodbyskoba, oh, žádná odpouvětím, co nade kodřístoř dělejit.
Co te ještě, mehé?
Už on se on celý oná ve nempočkej když.
Ale ja se myslím, že stovokou stovou zhuzanou zacházit moc měrně.
A přitom by pravě jej výpovět biskupat za ruchčeně rozhýbala.
To není jako ty špina vývenkovský babé, fuji.
Po nením jsem vám malovat maduná.
Najdřív levov, kolik radi, do mám říká dví, že jsem na strce.
Promeníte, pane, promeníte, něc veslíjím.
I se vceš poděšit z krásný kvědění, musíš i úteronout na pavzvatné.
Zalo na v tom neještím okamžikou musí uvádnout.
Člověk je marnost.
I za krása.
Všechno to je jenom na povrchu, a uvnitr
maso krvávý maso.
Při znáváš, že se sučastněla čardeňský schromáždění na petrových kamenech,
jako to bě vypověděli přízpoľů častníci přesvôs mrtěja čtyří,
který ještě ří.
No sa, koliká světky nás můžeš přesvětšit, že není právdat, co onich se domôsob na tobe vypovětělo.
Nemého před se dokazovat, kde jsem nebila a co jsem nedělala.
Znám tě zůzáno od malička, vždycky jsem tě mělá rád, řekný právdů.
Třízný se, když projí výšli tost, vůch ti odpustí.
Zozeno fogliková. Svou zatvarsalosti nukyž jsou tady přistoupil k tortuře.
Nemoho říká nicí nejone, že to není právda.
Uši nechtaj, vidršel a torturu jené dina.
To je nějí ganány dělatělo necítelné, pokračujem jistře, jako.
Byl stěbou napetrových kamenech.
Je kan lautner?
A teď si musím odpikat trest.
Ještě se musíme přesličíte s tímá natěle silnům děabolikům, děabolské znamení.
Důkast na de všetská přiznáním.
Signum dejabolikům.
Vám, že bude pochváren.
Když stát.
Semrát, že tězás vědím.
Vyvat, dekánus, a dalbertus, výnkler.
Dobra pojď.
Dopis od jejho biskupském jelosti.
To věj krásný dopís.
Ale ty místě řekneš přesně, co znamená.
Znamená to růsojnozky, že se tez rozkazuje obyskupské mělosti za pče.
Takže si nějpůzval jenom proto, aby znamenou nekát v kolidu, ale je nápadný zatknout.
Ty se mě před krátkou chvíli lýbáho.
Víž bydo to kroměte veště uděláho?
Podám skýžnost napělačný musou.
Vy změšně do prahý.
Na úkončenival porgninoci lúcí ferspálí zám sebe.
Šubo, ša rodenica, co s vlastně myslíští, a za teda učí, ty musíš světší, ty světšík musíš.
Když to fel auknéry, můžete nám říci prošte žádal po konfrontacistěmi, který svěčí proděvám?
Doufám, že je přesvěčím, není možné, aby mojí přátele mě říkali dočí takové nesmysli.
Marje Sátlerová.
Vypově zgrysi viděla děkanal autnera a co stadám dělali.
My jsme si stýkali na čarodějnických skrám mář děních napytrových kamenech kam jsem chodila já můj mužka špár, můj mužka špár děkán lautner a jeho kuchážka z uzana.
Tam jsme...
Kátej!
Tence mež ráli tancavali.
Vděti je to léš?
Tak, kaly a pili pívo.
Očilšete.
Potom jsme smelní.
Máry je podivéť.
Pám děkám se vložil se svou kuchářkou asemnou.
Vypovidajícovíš o čarodějné svadbě vyvasím do mě.
Prřehlásili se dva nápadníci.
Jeden byl duch, kterém jsem se odala to těž Hans Petr a druhý byl miglář Jan Přerovský.
Ještě držívneš, mojej rodi čedali obymanápadníkům odpovět pozvali do našeho domů přední hosty z Čarodějnických schromářdění.
Děkán lautem nepak zasnouvil se z lím duchem.
Kmočenko, co se ti to zdálo?
Vyděla jsem vás vlastným očím a provádělste s mělstvo z kuchářkou zzanou a s můj matkov můj otec pak souložil se mnou je to hrůza.
Víš co mluvíš?
Ty přicevíš, že jsem pro tebe udělá vždycky to nejlepší.
Páš páresat lérem, poznaváždýka na kříštovala otnere.
Káší paré prosím tě aspoň týřek ni plavdu.
Ben, běkán byl vás pojemí se zim duchem.
Ty se ještě na mě zlobí, že jsem byl proti svarbět véce rýchvíč.
Jednou korunoval mógu ženu nakrávnou čaroděníc,
a vo tom námu, k tomu rála hosle.
Kažpáres satlare, neml výstebe nepřátelství vůčitě kanolávná rovy?
Ale oba jsme služili nečistému buchu a za to musíme pěkat.
Káš pár ani jedno slovo, co zřekl není pravda týto výjíš.
Já jsem taký zapěra, ale nechal jsem to, abych byl už etsen větších můk.
Myslím, že mě to buch odpustí.
Já to všechno chápu.
Prosím, čekáš paré tými odpust, jesli jsem tě, kdy ubližil.
Nezlobím se na tebe a všechno ti odpovští.
Nehrajte nám tady komejdi, když to fel outnere.
Vyme všetskou o vašich zločinech.
Všiznavat, se k tomu, když to fel outnere, co vás výpověděli světkové.
Nic nepřiznava.
Byla všeho spodině, za na foglíko vás vámi na čarodějné svat bě ukáš parasotlere.
Na žádné čarodějné svat běsme nebyli ani a ní a ní ona.
Kdo ní poprvé vzbudil city do spělosti.
A řekně te právdu.
Udělali jsme spolůch dohodu a zenechali, vešké reje od těle sné ústikov.
nebylesno také my zivámí oběma dohodá okovzóném pak tu.
A no, vidíte pané doktorek něz a hraje na ósle.
Doznáváte co o vás výpověděl do losinské jášům párské čaroděníce.
Ne.
Ale pané děká neľa opnáré.
Komo je možno věřít.
630 nebo jednomu.
Jednomu spravedlivého.
nikdo mi nemůže vidět do svědomí a já je můt také.
Proč to se zavěral vkňově před začením.
Čou z to seval.
Nečeho jsem se nebál, studoval jsem, to je všechno.
Sete si vyslechoucou vás výpoví dázu za nafobriková.
A no chci dofám, že vypoví pravrů.
Zozanofo gliková vypovídají, co stedělali na petrových kamenech.
No je neštěstý býlo, že jsem si dostala kvám na faru.
Zůzanko to přeci.
Lufo Petrovich kamenech.
Já vím, jen hvilko, neto řeknou spravni, tak...
My sme tam žirali, chvastali, skákali a tancovali
a smilníli za zlými duchy a zlými, a to je ří a hamba.
Pan děkán to provádil se mnou a zbarvíškou sa tlerovou.
A no, a no to je pravda, příšel jsem na děkánstvě, a tam země udělali čaroděníci.
A já proto budou se domřík.
Pro boháte prosím odpuzdně, já vím je to všechno kvůli mě.
Opakujem to, co s nám už vypověděte.
Musíš toří spadu něká nový dohočí, on to nechce přizná.
Né, né, né, né mo...
Né, né mo...
Né mo ne ne ne...
Nene, nene, nene, nene.
nebo ne
Pošte nepríčetná.
Zesíme, ale vidíte?
To není nic nových aleho pánovej, nic, co by nás mělo mást.
Prostej umočuje dátel. Ráčte!
Ten červený próch na karku.
Jej čerý galán, jech já zavřit ústa.
A pagy sa to nás in nomené Patris, etvirí, et spritu Sanktý.
Amen.
Vaše dílo, pánové.
a odpovštím vám, co sté pro tím nevypověděl a zůzan.
Když to felé okno repříznáváte se kě se levině?
Ne!
Není pravda, ani to, co výpověděla rodiná satverová.
A není pravda, co výpověděla ta dívka, kterou stěprostě připravili.
Orozum!
Zaházili jsme se vám já, že jsou tríliš měrně.
Bude mě tedy přícnější.
Vás je komisimá moc, ale moc, a pravda to jsou dvěru z nevěci.
Nehleděch, k tomuž je vý.
Ževr.
Já velkce na sebe může vzít podobu kokoly.
Co šestlí je ten to neviný?
Aťábel na skromářdění vzal na sebe pouze jeho podobu.
Čili byl to pouhy tu plikát, toho tomu.
Toto není dupli kát. Mám 400 jelitou praksypané doktory to je original.
Nemilosti, ale proces se rozrůsta je jejich už keč těřit se ti,
abývali jsou cehutr, kvaší mělosti bodal protest.
Pratest? Pratě vysetřovací metoda, mělosti.
Tvrdí, že přiznání jsou vynu se na těžkou torturou.
U inkvězišní soulu je tortura běženou vysětřalcí metodou.
Ale ten Bobrik Sedlště to mylosti používá stejných praktik jako inkvizitoře v niemeckých krajich na začátku, stolete a já se domní zaři.
Prředali tak, co prosím.
Jeho mi o císa, že nemůžeme oběžovat takovým malý chernostmi.
Teď máz nohlas nejvíc ta rosným.
Mě zemné finance.
Víte, jak to myslím.
Musí je přejevším, bude, že kdy ta pořádit na pánství chápete?
No, nejjak to dopadne.
Baječný z třich mělosti.
Doufám, že nezmarténice z trky.
Scela určitě mělosti.
Már je satlerová, teda jsem želé dobroře.
Stáda se jen malá nepríjemnost, kát musel třikrát novd,
než stěl marvíře sa teda.
Sátlají byla obvělí.
Zobám.
Varvěř sa těr bodem sávčenému se ní vůli.
To neměl před smrdí nic rozvějšího napráci.
Zvěho majítku se budá hrady proses, a protože zabávená peníza na to na stáčí,
budá nut po prodat, já odům a dělnou.
Pokud vým byli zte první zájendice, a taký výmco se sruší vánes ale štato.
Co věl tam se vydíte měli vratřeje, když to flautnermy nenu?
Stečlený inklizičníkom se nejsteni jak zel, já tvůčila utnerovní odpověsté podle svého nejlepšího svědomní.
Pán z Edoš Tatu skramážděl pratiny mům noho u světčůvící hamateru?
Aš osobní na zaprosím.
Nejsebo jeho vyně bezvěhradně přesvětčen.
Chybím je odpovědná otázku.
Proč by se děkán Lautner do pouště.
Těch to z očínů.
Tvůj náz odbredře?
Lytuje mělo s tě, ale ja mám opachné měnění.
630-tvětku je 630-tvětku, bez vínky potvrdili je u časna čaroděnictví.
Lautnerovi se dosud nepodářilo jejich spědest vývrátit.
A proto myslím, že nám zbývá jedně poslední cesta.
Je to otázka jelý torturáný z poleglívěším prostředkém kůzíštění.
Největší autority dokázali, že jen z pomocí děbla může děli kvent při tortůře, mlčet.
Odo vás se mnoho nedozvídám.
Já sámem na tům velký zájem, protože když to vlaltná rěkněs.
Dava měte rysouvalas, a vy kříšlo flalt, nérbilo podroben,
obvěklému dřudor tůrji.
Dosti okre.
Obyřalovaný dva krátříky,
vocůž serovna ústnímu do znání protokolovat.
A běla to lež, na ní pravlě, co jsem dozná.
A no viděl, jak se člověk donutí, každý.
Já jsem říšný člověk, ale magí jsem nikdy nepropadou.
Městře jok levitáhný, a naše blík.
Pro dnešek to stačí pané záreštat?
Pro si má byste nahrušil majé vyšetřová.
Pro dne inkvizyčního vřádnu nemáře tímučení trvad dělenéš půl hodiný.
A zároveň, jaký vám jistě znamu, je zakázáno užívat několika,
druhům mučení bezprostředně zasebom.
Svěděc třeště, s tě lidí je dokonale průkazné a nemusí být vynucováno torturou,
jeho dvojíky můti hlaví myslím dokonale po stačí.
A kromě to bych těl upozornit, že když jsou dvětvření pro těchůdná, jako je Lautnervo a no a také ne, zes se z dobrým zvědomým přiklonitke, který můkojiv.
Vy, tedy dokonce pokáráte tvrzení obřalovaného zasténě v jerovodné jako výpověk celéřa disvětku.
Jsi serou pravný nepříznáš, budeš na tažen na skřipec.
Nedomní váte si pání vrát vři, že bychomoli přikročitky oprokuštění.
Vřestal tři stupně mučeně a nevřizlal se.
Myslím si, že by nikdo takovou bolest nevidršel, by byl opravdu výmenu.
Znáši všechno zpomocí děbla, pane děkane.
Jaký ještě dlouho ospudíne se budeřzapomínatý nade mnou?
Rozpomenc se ospodíne, protože úklady hrobu obkličí límné předěli límné.
Mé kosti se podobají rostaveného vowsku.
Rozpomenc se nám neboře.
Když to fe. Zdala jsem se členstvý fénk vyzyčín komisí, nemovou být vým soucem.
Polyvej se navne, když to fe.
Takže vy se bane děkane, zdáváte činosti, výnkvízičníkou mysi, abyste námůsa vystoupit proti zprostému v ráhový.
To jsem brát, že nejsem sám.
Obasme, ubozí jas labí.
Je a nebo není pravdacu s včera přiznal.
Ano, přizna, přiznavaš všechno, co na TV630 čaroděníc mi pověděl. Ano, Ano.
Při z nejkol si ještě viděl na petrových hamenech, nezapírej.
příznával, že jsem byl tak tě se nem spojení z dělbem,
že na moje pořádání učínil velikou tmů,
a bohuží kropy, a hřem od 100-12 růsem žádného sprítelných,
nepoznal kromě těch, co se o mrtví.
Tak porypíš závis.
Já velvším mocí usíli o panství na cvětem, a však buch všemohou cínam dovolil odkryto to nečistejnízdo, a slávajem na výsostek objářil náscí, že můžeme to to nečistejnízdo zašlápnout, úplně je zničit, a výkou si to hnem.
Třišli jsme bratře, abychom tě modlí,
debo my připravili na cestu, která tě očekáva.
Ale měl byste odče, pro mě trochu tabaku.
Misli na své spasení.
Budem tu stebou dorána, abychom se stebou poslední noc modlili.
A kdy budu spad, nebojíš se bohá?
Ma jste byl strach, protože děnej siž s nímavě nířadě.
Oni všichni mou být porozřeli, ale já.
Pevní cíl, ho žádného vledí, protože a nejsem obyčený člověk.
Já už nejsem obyčený člověk, já už se návoře.
Všemáš, který séná nebezích odpustnájí.
Nené odpovštějí naše vyni, a ním ani mě.
Pro to, že jsme vytrejme mě nůzahešelí proti člověku.