Meditácia Ljubomira Stančeka
Streda 2. Adventný týždeň
Matuš 11. 28. až 30.
Poďte ku mne.
Byť tichý a pokorný.
Ježíž nás vyzýbá následovať v tichosti a pokore.
Nie je všetko zlato, čo sa bliští.
Pokiaľ si neotvoril ústa, myslel som, že si filozof a iné.
Aj v advente platí, jarmô je rovené pred dvoch, ty na jednej strane a Ježíš na druhej.
Bremenovťahané v dvojici je oveľa lachšie.
Ježíš konkrétne hovorí.
Vezmite na sebá moje jarmo a účte sa odo mňa, lebo som tichý a pokorný srdcom.
A nájdete odpočinov pre svoju dušu.
Moje jarmo je príjemné a moje bremonoláhké.
I v advente Ježíš pripomína posolstvo, ktoré priniesol na svet, ktoré si máme osvojiť a ním sa riadiť vo svojom kresťánskom živote.
Tých, ktorý si ho osvoja, nazýva maličkými.
Ježíš nie je proti múdrosti a rozumu, ale je proti píche a namyslenému hudrovaniu, ktoré je najčastejší obyčajnou húposťou.
Ježíš sa viackrát stretol s takýmto strávaniom ľudí, ktorí svojou vlahu z tajnosťou,
zatvrdlivosťou a nepšímavosťou ranili nie len jeho srdce,
ale zviedli a pohoršili iných vo svojom okolí.
tí, čo viedli a spravovali národ.
Nie vytýkal im ich vedu, učenosť, ale pichu, ktorá im prekážala prijať pravdu.
Je to memento, že nie je hlava, ale srdce je pravým domovom evanelia.
Páskal píše.
Serce má dôvody, ktoré rozum nepozná.
Ježiž nepohrda.
odvahou, účenosťou, múdrosťou, usilovnosťou, ale tým, čo je spojené s píchou, ako sú
nadutosť, vyvyšovanie sa, podseňovanie iných, zaznávanie.
Picha zatvára človeku cesty k pravdi.
Človek môže byť múdry ako šalamún, ak čať nemá jednoduchosť a nevinnosť detského srdca?
Zatvára sa pred pravdou a nakonec môže byť na dom v Moršie ako jednoduchý človek bez vzdielania?
ktorý je však úprimný, ponižený a otvorený prázi.
Ne treba byla, a rozumieme slovám, učte sa odomne, lebo som tichý a pokorný srdcom.
Ako je, žež vidí obca, tak my, keď vidíme kona dížiša, máme sa učiť konať podľa nieho.
To znamená, že keď sa namáhame a sme preťažení,
to konáma výho duhu, tího a pokorný, že jarno sa nám stať príjemný a breného lahkým,
pretože on budi s nami.
Naše pozemské i večno šťastie je vyjazane na to, či ježišia následujeme by na príklade.
Preto nám adresuje slova, učte sa o do mňa.
Serca je Žiša, tiché a pokorné
i nám ukazuje vzor, akého serca máme byť,
aké zmyšlenie si náme osvojíť,
ako v filozofiu života máme realizovať.
Pokore a tichosť srdce sa majú stať aj našimi čnosťami.
Svety Bernhard vidí v pokore základ každej kresťánsta.
Čnosti hovorí bez pokory v duchomnom živote nieť inej čnosti.
Nistačí nám poznať teóriu, ale slová ježišia o pokore a tichosti realizovať praxi.
Slovopokorá mnohím prekáža, robia sa hluchy slepi, ako vy pre nich mě stvovala. Amen.