Azt nem mondom istenhozott benneteket, melyre én jöttem és jövök, hogy újra veletek lehetem, nagyon jól eső volt ebben a hangulatban úgy benne.
Úgy szolgálhatnék, hogy csak úgy ellene egy kicsit ücsörögni veletek együtt.
Köszönöm ezt a felemelkedést, úgy mindegyiketek részére, úgy közösségként is, de ének-zene részről is.
Köszönöm nagyon, hálások.
Csak úgy pörgött az agyam, hogy hogy milyen jó lenne, minden hétel akár a listát át is kívítjük,
mert rosszábra mennyivel könnyebb dolgunk lenni nekünk is azért, hogy mi is érz.
Szóval úgy praktikusan is benne voltam azért.
Jó, köszönöm, tényleg, hálások, hogy kértetek.
A mai napnak a témája az, hogy az én adventem.
Úgyhogy egy picit ilyen személyesebnek gondoltam a mai alkalmat,
amit röviden igyekszünk összefoglalni.
Ugyan, hogy telik az idő, már nem látszik annyira rajta, azt mondják, de van egy idős pálosatyánk,
nagyon szerettem csanádatyát, hogy már nyolc, inkább 90 körül kezd lenni.
Az a lényeg, hogy ilyenkor mindig azt mondta, hazus disznó, de jó lesik.
Szóval nekem is mondnak ilyeneket, hogy semmit nem máltozok,
de azért magamban érzem, nem a úgy a korom, hanem ahogy tényleg haladnak az évek előre,
tapasztalataim, élményeim, akár az olvasásom, hogy az advent is máltozik bennem.
És nem azért, mert most már 40 után, egyre közelebb vagyunk, szokott délután is lenni, ugye? Némeljeknek, de szerintem az érettségnek a legszebb kóra van, úgyhogy nem hiszek ebben a még délutánban.
Ha justán azt mondja, hogy délután vagyok már, mert mindjárt az este is, akkor az az ő dolga, de ebben nem lesz egy nagy különlegeség, mert igazából azt várom, és hiszek ebben a dolgokban, úgyhogy nem szabad.
Na, de ahogy tennek előre a szévek...
Sok minden értékelődik, vagy átértékelődik az életemet, és azért gondoltam, hogy Józsi, hogy a mai alkalomra hívott meg, hogy az Adventről is, vagy a Advent kapcsán beszélni.
Inkább szívesen beszélnék akkor úgy az én Adventemre, hogy most nem akkor rezsőse az én Adventem.
hanem hogy nekem ugye, hogy haladok előbbre a dolgokba, vagy éppen bukdácsolok,
mindenképp vagy az élettelék velem együtt is.
Mik vannak az újabb meglátások, vagy mik azok, amiket úgy átmegyek az életemben,
ugye az Advent kapcsán.
Mert a lényeg ugyanaz, a várakozásnak az ideje, a felkészülés.
Jézusnak az eljüvetelét ünnepenni, a második dicsőséges eljüvetelét várni ünnepi lélekkel,
hogy akkor nem egy tragédia, majd mondjuk a halálunkanem.
Jézus dicsőséges eljüvetelét várva, mikor haza szólít az atjához, hogy beteljesedett az életem.
Ezekről a dolgokról szeretnék egy kicsit, hogy ugye az én életemben átszenk, becsenk, hogy körülbelül mit jelent.
Éppen ezért bundoltam is, hogy már az elején, hogy ne beszéljek esetleg fülösdeges dolgokról, amiket ti már megéltek, esetleg csoportokban, vagy bármilyen bundol megoztott, tehát ott magatok köz.
Szeretnék már a legelenényleg picit kérdezős közni rövididő egyszerünkre, úgyhogy legyetek bármilyen.
és szójátok bele, hogy már sikerült már eltelt négy nap az adventből, ezzel már majdnem az 5. is.
Sikerült már valami jó elhat konkrétel határozást az adventre, lemondást, jól cselekedett többi mácsák, hajnanim is el valami.
Hogy játok vele?
Csak a nem üresbe beszéljek.
Hajnalim is, hajnalim is, mi van vele? Elalussuk!
Meggyónjuk!
Kitalatás. Kitalatás. Áldozatok árad és fel kellettek. Hálista, sikerült. Mindenre kell eddig.
Jó van, hajnalim is el. Áldozatok árad és sikerült. Kitalatotok. Jó. Foggalkörmel. Gratulálok. Jó. Még mik vannak, amik úgy adventre konkrét dolgok?
Hogy segíts, én eldöntöttem, hogy fogok segíteni másoknak.
Segítesz másoknak! Ügyes, jó cselekedetek!
Valaki még van, aki ugyan csak a jó cselekedetek mellett tudatosan döntött, hogy nem csak úgy estem, majd értékel meg...
Végül is az jó cselekedet volt, de nem akkor tudatosan nazért mellett adment, hanem...
Jó cselekedetek mellett döntöttünk még valaki...
Ők kicsit, nagy, érteg.
Őgyesek, messzégyed, nem baj a szágymás, motiváljuk, jó?
Mik vannak még, ahogy drága vagy te is, Őgyes kicsit.
Jó, nyik vannak amiket még úgy adventrel hoztunk, döntéseket, meggyónyok, hetente,
lemondok a fogmosásról,
Na, sajón!
La, músás!
Régállítsére!
Hegelinről.
Kik azok, akik lemondások mellett is döntöttek az adventben?
Kitaltást, legyen gyümölcsöző számotokra, és akár mások számára is.
Mik vannak akik még döntésejtek vannak az adventre, amik úgy már el is kezdtük, vagy úgy...
Úgy érzem, na már tényleg már hónaptól.
Van még valami, ami úgy?
Többet olvasom az igét. Többet nyújtolsz, kodom. Ügyes vagy. Igen. Valaki még valamit.
Jóban szeressem a pirítós kenyere!
Ember társaimat is!
utolsó, kemve! Jó, rendem. Más valami még kettő lehetőség utolsó kettő esetleg.
Hát, én azt mondta, de meg kertőköző az egyik basszal gyer, nem tetszik volna magamral, nem mondok ki, nem vagyok ki, nem vagyok ki, nem tetszik.
Wow!
Magatról!
Ez jóbőt!
Hajrá, kitálatás menne!
Jól vagy?
Jól vagy csillag?
Jól vagy?
Utolsó lehetőség, ha még valaki megosztja, hogy többiek is gazdagot hasonló.
Családodért, kinek szedett ajánlottál fel?
Családodért, milyen kinek szedett ajánlottál fel?
Most túl az...
a szentselállát utányáját úgy mondom, és kicsit úgy, hogy a szentselállát
tüzelt, hogy én nem tudom néhány változni.
Köszönöm szépen!
Minden nyutoknak, azok is, akik kimártétek mondani,
azoknak is, akik még egyelőre titokban tartjátok mások előtt,
ugye jóstenire fel, de sosem balja a közösség előtt ismerünk,
nem büszkeségül, de egymás gazdagítására, motívánására.
Köszönöm a hozzáállásotokat!
Jó!
Advent számomra. Akkor csak kiegészítem, amit úgy én is merrem.
Az a figassák, hogy én nem hoztam különösebb döntést az Advent időre,
hanem úgy gondoltam, hogy a szolgálatom adja magát, hogy azt jól élekkel csináljam,
nepediglen.
Tudjátok már többen, hogy a reggel például, nem az én esetem, ha annyik ezt egyből megispedzett,
vagy megérkednél, na akkor, hogy bíroda a hajnali miségre velkeni.
Nálunk az a jó, hogy mások, amikor mondjuk fél-hatt körül ébredeznek, hatra elérjek, misére,
innen akkor már teljes természetessége, amire egy nagy kuka hallgatom, másoknak a rossz dolgait,
gyontató széggben bent fülön, és próbálok ébermarradni, s figyelj érdeklő, de barátom ezt.
Tényleg jó le el.
Na, szóval nem csak ennyi,
hanem tényleg a reggel nekem kívás,
de nem elül az oldalról akara megközejtelni az én adventjelymet,
hogy akkor eldöntöttem, hogy
már pedig fél ötkó fogok ezután kellni,
hogy fél ötkó legyek majd normális a
templomban a gyöntató szíven,
hanem tényleg én úgy próbálom az adventemet
megélni,
hogy ajándékidőnek lásom az életemben.
Akkor ne egy ilyen újabb elköteleződés legyen, hogy foggak körülmel is,
de valahogy kitaltok most már karácsok, hogy minden reggel felkelek,
mert fel is kell kelyek.
Úgyhogy ez nem lenne egy nagy döntés,
hanem úgy élemek, hogy ezek a reggelék ajándékidők.
És elmondom már az elején, hogy miért látom az adventet a magam számára ajándékinőnek,
annak ellenére, hogy hallmozott a szolgálatokból, hogy most is befejezem, hétre megyem, következünk.
Nem az, hogy az órált lesétek, már befejezem időben, nyugi lesem itt is,
de hogy tényleg hallmozott ez az időszakom, de ennek ellenére a szolgálataim a legyőt,
úgy szeretnél megérni az egy ajándék, mert tényleg, hogy Joszsi részéről eszéreztem, amikor megszólított ebben,
nem hiányzik olyan nagy jó, hogy még valamire készülni.
Lassan kikészül van, de hogy tényleg úgy értem meg, hogy amit az elén visszajöleztem,
ez nem milyen bók volt az zenészeknek meg a dicsőítésre, ez közös imátsaunkra,
hanem nekem is jólyeset az, hogy hogy most megáltam egy kicsit,
mert ez az idő ajándék, hogy jól ír a veletek a buzom a közösségben,
én is úgy benne lehetek itthon lehetek megint egy picit.
És az adventben így próbálom az eseményeket, a történéseket,
Témázzásokat bámiről legyen szó, hogy ez legyen tényleg akkor egy ajándékidő számomra.
És ha ha tulozgattam, és ha hajnali fel kell, és és úgy vissza is jeleszem nektek is bátran, hogy eldöntöttétek fog a körömmel.
Én tényleg így élemek, hogy ez egy olyan szép ajándékidő, mert mikor már ott atta függi reggelegy vagy kétmiséma.
Nem mondjuk, hogy ha 3-7 körül végzek már a reggeli dolgokkal, általva az emberekiek 9 körül keznek elindulni.
És akkor van két olyan óra ajándékidőm,
ami máskor nem biztos, hogy megvan már a reggelim, és én a hétkor, akkor a telfő is, mire már végre van, már indúbál az élet,
alig van magam időm reggeliben, és a mai nap is tényleg, hogy élvezette voltam, hogy jósztenek legyen hál, hogy felkehettem időbe,
volt motivációm hozzá, és utána akkor kilencig van, hogy beindult az élet annyi hasznos vagáldók, akár így az esti dolgokon is friss felje gondolkani,
vagy úgy benne lenni, hogy isten tényleg mit akarsz, hogy megosszak most társaim van, akik együtt vagyunk ezen az úton.
Na, én így élem meg akkor az adventet, hogy a részleteibáha belegondolok az eseményeljébe tényleg, hogy ajándékidő.
Ezen belül még amit emelnék ki, az első volt ez, hogy ez a reggeli én idő mondják meg akkor ajándékcsodni,
de fix akkora blok, hogy az egész napomra egész jól jön.
A másik az adventély ajándékidőben az, hogy jön a figyelek, hogy tényleg lassítok egy kicsit a dolgokon, hogy...
hogy rendben, hogy december hat cégekről a munkárón állunk is van nyakik, de ezek között, hogy tudok el lassította menni.
És azért merrem mondani, hogy lassítok, mert nem lerázom, mint a mai alkalan makat sem, hanem a lassítással lehet, hogy többre gyudok, mint amikor csak gyorsan pölgök.
Tegnap, tegnap előtt voltunk az egyeskön fel most, most háristenek gyakran járunk ide a hónapun nagy somjóra megyünk.
Jó is tennek ezzel egy újabb ajándék, hogy ilyen zarándók.
turisták vagyunk, vagy valami, hogy annyisztül megkívj, most már vagy egy egy diák csopota vagy valaki kell ide oda kiránulni, ki menni.
Na mindegy, azzal lények az egyes kőre mentünk fel most a napokban,
szélőzzük már, melyik a pössze vannak folyba,
és azt figyeltem meg, hogy volt egy pasa, asa kegyébként ilyen jó, derék volt, nem annyira a zizombó,
hanem tudjátok ebből a másik faltaizomból, lazából,
úgy lazám vette a ziznajt.
Na, szóval azzal lények, hogy egyes közre azért úgy jól meg kell mászni felfeli,
Nem hosszú, de elég meredek.
És a srác az mindig ilyen...
Mit a...
Milyen talaposnak mondják?
Lánsz talapos? Na, te ki úgy mentem.
Úgy tudom, hogy kéthetem, azt látom. Lánsz talapos.
Tudom, hogy ez milyen, hogy mennyit ott száz mét el tudta a sziget tájékat.
De ott vagyunk már.
Nem voltam. Jó.
Szóval ez a srác is nagyjából így.
és azt csodáltam nekünk sokszor türelem, kellett, hogy ilyen lassan talán még soha nem mentem fel hegyre.
Hogy akkor bebeválltuk, elcsövegtük, és akkor már tényleg jó lenne menjük tovább,
most már kezdik lassan fárd is, megérkedett, akkor meg például mehetünk.
Nem mőpijet, hanem így...
Mert például mehetünk tovább, és ez a srác, igazából végig ezt csinált, hogy ő felment egy ilyen,
majd nem, hogy Relland Timba ment fel a hegyre, nem nagyon gázalt hozzá,
de egy kiött végig, és tegnap, így van, tegnap előtt volt, mert tegnap reggel kérdeztem rannak,
Izom lázz, SMS zsíj,
humm se mi,
ma ő hívott,
zéjem már kezdett megjeleni valami.
Na, de hogy tetszett ezt, hogy
úgy jött ki a hegyre, hogy
számomra egy kicsit több volt, hogy
ma haladhatnánk, de ő így bát, lassú,
és meg tudtett csinálni,
és akkor azon gondolkodt,
hogy az életemben mennyi minden ilyen az adventi lehetőségemmel keresztül,
hogy áldulna, hogy nem biztos, hogy mindent úgy kell kapkódni,
ami az én élettempon például,
hanem sok mindenben próbálom most tesztelni az idegeimet,
és a lehetőségemet, és hogy látsuk milyen,
kicsit lassítva, úgy másként, mint amilyen átlagban vagyok.
És az elég jó dolgok tudnak kiönni belőle.
Például a táplákozásban is próbálak odafígyelni,
hogy ne csinálj, hogy számára le olyan lakatni,
hanem, hanem ízelegetni az ízeket,
épsként is szeretek, aki kismeltek,
hogy amikor egy keveszteleskét, vagy csak így, hogy a mogyorócs felécs negyed,
csak még egy kicsit, hogy szeretem ízelegetni tényleg,
de hogy most erben az időben,
még inkább odafígyelni az ajándék időre a lassítása,
Hogy amit akár eszek, akár risszok, hogy ma a forrás vizben például a pirítskelybe, hogy olyan néznek tüntek fel, amit egy nem is vettem ezt az ők.
Megítom kédesit vagy valamelyit, hogy tudatosan próbáltam iszogatni naponta, iszogatni egy ideje. Vízet!
Na, de hogy ez a lassítás erre ma konkrétan jó volt, hogy ennek a pirickei víznek van ez az idős, amit eddig észre sem vettem, hogy az életben mennyi minden van a lassításra, amit észre lehet venni,
és akár az autózás a szemben halbiciklizünk, hatúrázunk, azt is tudjuk a természetben, és hogy egész más látni egy tájatva az ember lassítva, amely nem csak...
Jó, következő ajánlékidő!
Ezzel együtt jár a lassítása az is, hogy jobban oda figyelni a dolgokra, nem azért, mert jobban oda kell figyelni a dolgokra,
hanem úgy gondolom, hogy egy rakás lehetőség van, családosokként halállak titeket, vagy magamra is, ha gondolok, hogy lejárt az írodai idő.
Most a naponban volt, hogy vagy három szóm ellegítettem fel a levest, megint bár kamra valaki nyomta a csengőt, megint vissza a mikróültem, megint nyomják a csengőt.
Nem tudnak megányi egy kicsit, hogy azért megenném szívesen egyben is a levesemet vagy valami az ebbére,
de meginyomják a csengét, megint kihűt, megint, na egyként nem is vagyok mikrópát,
ide már 3 szóra is megmelegítettem, hogy még élet tartalmasabb legyen az, amit magam hozz veszek.
Na, de hogy ezek a lassitás között az ajándékidők tényleg lehetőségek arra, hogy jobban megfigyeljem önmagamat.
Nem egyszer a nünn ismerető van szó, hanem ha isten szemével nézem önmagamat, vagy megpróbálom az összemével tekintedni rám, hogy például ezekre a látogakulukra is, hogy reggel nem tudsz máskol 12-t, hogy itt olyan nap is leszünk, lehet nem mondani dolgokat beszólni, de hogy tényleg isten arra éve meg, ha valaki teszem,
és mondjuk egy kilométert jön a falluból odáig,
becsenget van szándéka valami, én miért tudod,
hogy meg azt mondom, Bocsi már kétszem elegi, várjá meg,
vagy még nem is biztos Bocsi-va lenne idő,
hogy tényleg olyan lóhaj, jó lehetőséges ez az advent idő,
hogy egy például,
Picit jobban oda figyeljek, hogy embertást sajimhoz úgy reagálok-e,
amit a Jóisten megteremtett, hogy közünk kapcsolatunk legyen egymásso,
vagy pediglen esetleg a magamútyát járom zárulja ennyi.
Nagyon szeretem az adventben az ajándelkidőben azt is, hogy úgy érzem, hogy sokkal jobban lehet eben az időszakban ezzel a lassításol az ajándik idővel,
amit említettem a reggelen például, hogy hangolódni önmagamra jó is tendre,
és ugye az emberekre is, hogy ha vannak ezek az én időim, akkor milyen szép, hogy elcsendesedésben egy picit jobban át lehet látni másképp?
pörög-pörög minden nap a naptóáll, de hogy vannak ezek a nem véletleni dösszakok, hogy elindítja a napot hajnálom is,
és akkor van ez az átfutási idő, amikor van idő jobban hangolódni.
Hangolódása, abban is arra is merek gondolni, hogy szó volt arról Józsi mondta ötletként,
hogy nap mondta olvasni például, az igét így egyszerünk is, az is jó, akármikor olvasom ezt,
az igéth, hogy tényleg áltassó, hogy hassált az életemett, de látom ezekben a napokban,
akkor minden a preggel van a misel. Póvalunk egy kicsit tematikusan is,
hogy minden nap a témát folytatni, hogy milyen mások így a napjajájma hangolódásó van szó,
hogy már reggel megalapozomúgy a már reggából, a sziklára épített vagy pedig le a homokre építettász.
hogy már reggérha isteni jelenlétében, isteni igényi túl átitatottam kezdtem a napomat,
akkor ez, amit mondtam mások rajgy reagálok a lassítása, amit figyelésen,
egészen mások lesznek, mint csak azt, hogy én tudatosan néhem az adventemet,
hogy egyszerűen ő, úgy átitat az igében,
és akkor annak az illata, úgy rajta van azon a napon is haszen berengedi.
Aztán, ezt fűzőben hozzám második pontom ként rövít,
de az is, hogy hajnali misék.
Itt és egy picit cinnikus óta, amikor azért azértek,
hogy már egyébként én is minden a prészleszek a hóra átévisé,
elhatáruztam, jó hétvődő szombatik.
Hát, ha a törszen.
Köszönöm.
Még nem, de te használok.
Hát, ha, ha, ha, ha, ha.
Nem, de néhet dolgot már részben emnitettem, hogy hagynálni misek kapcsán, de ha magára hagynálni misére gondolok, és tényleg olyan szípa, mikor ott a juusten jelen léthében kesszettem, és ez nem ilyen papózni vagy papolás, hogy akkor a szendmise az a legnagyubi az tényleg realis teológi el a galában alapozva.
De azt, hogy isten jelen léthében kesszettem, ami olyan biztosan beszétemnek tekegy.
keresztvátni, és minden, hogy istennevíben nyitom a napomat,
de azt, hogy ott a misében, abban a hallnálőurában, mikor,
soha magamtól nem csinállálmaz, hogy hatóra, akkor misézzek magamkett végét.
De az isten megadj azt a lehetőséget, hogy ott úgy állkezhetem,
nekem mostokat jelen, és ennek egy másik nagy követ kezményi,
ami szeretném megamitani az az, hogy meghatározomára az előző estémet.
Az, hogy visszollog normális a reagálka gyontató szíbe félhattól,
az időbe le is kell feködni.
Sok kis értés van így advenbe érkeznekhoz, amikul minden féleban benne,
hogy hogy eztemék pár szóval, amit minden ne lehet.
foglalkozni, de tudja a massz, hogy rázsó, hogy húnak nól más a reagálján emberreke,
fel tudják elni úgy, hogy ne csak fel kell nem fel is ébredjél mondjuk őt óra a körül.
Ahoz, hát időbe lelke fekűny, és olyan szép hosszadék, a plusz hosszadék,
aki van akariket érelet venni, a valaki elmellett döntött, hogy hagynálni visel,
hogy mennyi mindenben, hogy a nabját hagynaltó késerték lefekvési akárra az álmémik,
hogy úgy, hogy olyan benne mond egyen szent bájállap a tészakás, hogy a kól nem sokára indunk.
Ez a készenlét, amiről beszél az admet is, hogy tényleg szuktat erre, hogy elnálúgyak meg fogszó, remélem fogszó, hogy a bállított csengőm.
Na...
Sok sok hozadék, hogy szerintem élet venni, akik akár egyegy alak, ami haj nem is év vagy akár a sorozatban gondolkodik, vagy a dönt mint én, hogy mennyi plusz hozadék a misében, a miséne körül, úgy az egész napra egy gondolva.
Hánynali visélt általában, ugye hajnalbontatják.
Ezértem, néz ki találni.
A halnán vissében az is a szép ségém nancs szeretek bemenni, haljnába ugyan templomban általába csak a arrongozó szokot ott lenni, egy más a versenzzük, hogy melyik megy behalma, agyira nem versennyük annen.
Eppem, hogy megy kérbáod egy időben, hogy a ő amik o meg.
Akkor minik hajnalban ott a temploma egyelőre csak az az 1 szágyát játján íg mindig a kosszorunkon az első gyáltján a gyáltja fénye és amikor oda bemegyek és úgy a templonak az a csendjes az az 1 szágyátja a leges legelő...
Nincs szeretem azt. Nem ilyen, öntöm ilyen ez a sűve, tényleg csak praktikusák én.
most tudom megveletek, hogy a pános illetemben bóte nön szép kestosunk, hogy regdjel, első alkalom, amikor bementünk a kápolnánkban,
illetve ezt emikor kápolnában fejeztübben napot, úgyból tudt a szokás, hogy ezt a hagytuk el a kápolnát, reggelik nem bótszemi fíle főlösleges csávegés,
semi főlösleges foglalkozat, hanem ezt a imátságal a juusten jelenléthivel fejeztübben napot,
és annak következőként nem kötelező mondom, hanem természetes módon,
Már csak a lefákvéstek a gestusai következnek, hogy lefáküttünk.
Ott már nem volt azt, hogy Gumi Csizlát pucolunk, tévét nézzünk,
a híradót meg nézzük, fálennünk a csetjeninkre nem tudom,
hanem az mindig egy teljeset elmészetes kéllakú szép százatashi életfól ma volt.
A jól, se tenni elenlítében befejeze a káponai léthet.
Az vittük bele az éjszakába,
annam tényleg, hogy már csak fogmásvás, és lefákvés volt.
Az volt a szépszig a két pondnak a eltávozás, a reggelégező káponáná,
hogy amikor bementünk, úgyholjtottunk tédát, hogy kéttébre, és akkor fejünk előttünk a jól,
hogy tényleg ez a fődön, úgy áltattuk, munkat fődik.
koppanási. Olyan szépeszek a hajnali misékenysemikor látom az az egyszerányjátja,
és tűleg nem az, hogy új azt mi milyen állítottam egysináltam, hanem ezt a kezdtös,
amit tudni újtani ebben az időszakban, ott aban a parányi fejben,
hogy itt vagyok ezzel a parányi fejben, hogy a nagy sőtétel szemben,
tehát itt vagy nekem átadunk magamat neked, hogy tényleg minden reggelemikor ez így kezdőthet
most nekem nagyon sok a tudjelenteni,
Mert ebben az egy fényben, hogy én ötnek hajloksa magamányikált látom, de hogy ebben az átadásom is van, látom azt, hogy mennyi árni dologban az életemben, de az az egy kicsi fény ott van, csinazafogmus találkozni, és az alíntítom a napomal.
Talán az adventben úgy, hogy akár az ott honodban, és hogy játjáltat használok, az adventi kosszorodon a teol vagy süti vagy valami, vagy csak csereknek, vagy csak csember vagyok.
hogy egy széveszenít hallgattok hozzá, bizonyáve elett akár ezen is egy kicsit töprenny,
apanna zet szálfényben a sok ány, a sok sötét,
de ott van az a fény, most ez a kovidós hülye időszakal is majd jó ideje tart,
hogy a mindet, hogy mi lesz körülés úgy gondolom, hogy nem fa kérság, nem a datság beszél belőlem,
de hogy tényleg hiszem az, hogy hogy a jó isten ott van minden fölött,
hogy emberre kráncserre köttek, mentek, mindet,
de az az, ha csak parálni fénys volt,
a kereszténség megszült akár egy kontinensni vagy egy olyan száll, vagy egy szigetem vagy valahol,
de egy isteni ügyet tovább ment már, hogy nem látta ilyetem, hogy valami rázunk el kellett sorgadjon,
de másen újra vjagyzott, majd újra missziólet vagy valami,
és talán ez a covid-os időszakban, és nekem legavis egy szép nőzlenet azt,
hogy ha egy ilyen ekoranat sötétség árnyék is veszztörül,
és botladoz hatunk is egymásban a véleményeinkem vagy bámin keresztül,
hogy azért az a fejnekem volt van és akkor nem azokra figyelek, hogy műkben botladozok,
hanem a fejnyügy ott van előttem. Átadás, bizni bennem,
hogy akkor nem a félemekrassó, a vélet problémákra figyelni, hanem jót van pont.
Jó elhatározások, lemondások, mindjók, mindagyonyjók, jó isten talcse meg a döntésejtekben benneteket hozzanak szédjőlcsöket,
és elhatározásokkal egyreinkább úgy vagyok, hogy ugyancsak százatásokat.
a mási szema nagy segítség hozzá. Elkét is úgy megvolt egy picit ez a lelkiségben nem,
de én egy reinkább azt szeretném a nagy döntések helyet, ami benne az én büszkesigem gőgöm rejlik nagyon sokszolmát megvalósítom megcsinak.
Én elis mondom sokkalknak, nekem sikerült a 6 napi.
vissóra átíheten, tehát ezek a döntések helyett, azt szeretném inkább, hogy a józtentül azt kérem, hogy az admet a jándékidőben úgy valahogy tegyen nítottabbá irzíkenyepi arra.
Amit őkészített erre az időszakra, hogy most nem én akarot neki nagyukat bizonyítani, megajándékhoz, amely most nem tudják végre legyen bód, hogy meg elégedat valam,
hogy kicsit jobb lett amilággal, amit keresztül is, hanem egyszerűen, hogy tudják ebben, hogy belesimón az is tanis szép akaradba,
és akkor azt a napjányban úgy illatozam tovább.
az én adventem rövidel, akkor ezek alapján inkább ezt jelenteni, hogy ne könnek valósitás, gőgösen büszteni kereszténi fülényel,
hanem inkább, hogy belesimóni érzékennynek le nincs ott a plenni arra, ami az új részusnál zapostóoknán annyakkal megjelenik,
hogy a lének arra indított a őt, és a történtek a dolgok, mások pedig tervesztek csinálták,
ott is töltintek, de az olyan is volt, hogy erre ványos erre szeretnélek benneteket is motiválni,
hogy a így segítsítek, akkor egymást is, hogy merjetek az ökül a dolgokról beszélni,
amit ahogy a megértek az advenben, hogy így egymást alán érzékenyább étudjuk,
tenni arra, hogy ebben is ne egy ön megvalósítás legyen, istás főleg emberre kellőtt kitűnő módon,
majd a lájkoltatni és lehet a Facebookon, ami egyébként nem rosszot csinálsz jódókat, hogy másik is megkiválhatják,
de hogy inkább szerintem azt, hogyha a ráhangolódok, hogy a lélek arra is lette őket is történtek a dolgok,
a téged is engedet, hogy a lélek is lásson a korszisztok.
szem, hogy nagy dolgok történhetnek meg.
Erre az én nagy tanoság számunkban szüzanyan,
az apostolok, az ő fia erőszóhatalán az én életem is.
Erre inna gyongvágyunk. Köszönba tűrelmeteket.