Smrť nie je koncom, ale prechodom.
Napohryvy bolo povedane.
On už vie, čo smrť berie, ale vie i to, čo smrť dáva.
Táto veta pritomným dodala nádej.
Nádej, že smrť nie je skončením života, ale práve naopak.
Smrť je prechodom do nového, kvalitatívne lepšieho života.
Aj vďaka viere veríme, že je viacej toho, čo smrť dáva, než berie.
Dostáva sa nám nádeje.
Boh je bohom v živých, lebo pre neho všetci žijú.
Budeme väčšine živí aj my, ak žijeme pre boha, s bohom a v bohu.
tesne pred kristovým umúčením a smrťou.
Ak by sme si prečítali i údalosti, čo nasledujú,
zistili by sme, že na Ježišovo učenie,
v Jeruzalemskom chráme i mimo neho,
striehli mnohí len, aby ho podchytili v reči.
Ježiš pozná zmýšľanie ich srdca a keď sa ani v spore o Danici Sárovi nikomu nepodarilo
usvedčiť ho z protištátnej činnosti, prichádzajú za Ježišom niektorí saduceji, aby ho pokúšali.
Tu na zemi v pozemskom živote jestuje zomieranie a smrť.
Preto treba život ľudí stále doplňať novými životmi.
Preto sa tu ľudia z Božej vôle ženia a vydávajú.
Ale na druhom svete zomieranie a smrť neexistuje.
Tam nie je potrebné život doplňať novými životmi.
Preto sa tam ľudia neženia a nevydávajú, ale sú ako anieli, ako Boží synovia.
Mnohí ľudia strácajú vieru v život posmrti.
Napríklad pri najnoušej sondáži vo Francusku sa zistilo, že polovica ľudí tam neverí v život posmrti.
A ty, čo neveria v život posmrti, hovoria, že jediný spôsob života posmrti spočíva v tom,
že človek splodi deti a tie uchovajú v pameti a v srdci spomienku na život a dieľo svojich rodičov.
Takže kto má deti, ten žije po smrti vo svojich detiach.
Len v takomto zmysle Braj jestuje život po smrti.
Lenže mnohy ľudia si predstavujú a malujú život po smrti ako predloženie pozemského živote.
Netúžia po živote po smrti a potom ho ani neveria.
Mnohy ľudia tu na zemi prežívajú rozličné ťažkosti a trápenia a sklamania a utrpenia,
akože by potom mohli túžiť potom, aby im taký život pokračoval aj po smrti.
Preto ježiš radikálne zavrhuje predstavováci večný život po smrti v pozemských parametroch.
V raviže na druhom svetie budeme ako Anieli a ako synovie a céry nebeskeho oce.
Budeme pojatý do niekonečnej bože lásky a krásy a radości a bláženosti,
ktorá nekonečne prevýšuje všetku bláženost tohto pozemského života.
Pavel napísal, ani okone videlo, ani ucho nepočulo, ani do ľudského serca nevstupilo, čo boh pripravil tým, ktorí ho milujú.
Ježiš od nás vyžaduje, aby sme tu na zemi, pestovali vo svojom serci lásku. Lásku k Bohu a k blížním.
Je to preto, že iba láska tu na svete je jediná cesta do väčnej lásky v neby.
Nie bojme sa prechodu zo života do večnej slávy.
Jeden takýto prechod sme už všetci zaživi.
Bolo to naše telesné narodenie pre tento svet.
Veľmi pekne o pocitoch ešte nenarodených detí
hovorí jeden príbech, ktorý aj nás ma pozbudiť
gradosťi a nádejí vo večný život.
Jedného dňa matka počala dvojíčky.
chlapca a dívče.
Postupne im začalo pribúdať nie len telo, ale je rozum.
V lone matky sa cítili veľmi šťastný a stále si pospevovali.
Potom objavili pupočnu šnúru.
Dívča hovorí,
aká je veľká láska našej matky, keď sa s nami delí zo svojim životom?
Zrazu však nastúpili nečakane zmeny.
Čo to znamená, pýtal sa prestrašený chlápec.
Náš život bolo nematky z pejku koncu, hovorí sestra.
Ale ja nie chcem opustiť toto miesto.
Ja tu chcem zostať navždy.
Môžeme len dufať, že existuje aj život po národinii.
Chlapec opäť na mieta, ale tu sme spojení s matkou pupočnou šnúrou a z niej žijeme
a je možné, aby sme žili, keď sa otrnem od matky.
Posledný deň prežili v lone matky vo veľkom strahu.
Keď sa narodili a otvorili oči, skríkli od radości lebo videli krásny svet a žili aj bez spojenia s matkou.
Taká je aj historia nášho života, sme tisne spojení s touto zemou.
A keď máme nieraz na niej veľa problémou, preč sa sme šťastni, že na niej žijeme.
Myslíme si, že už nič krajšie a lepšie nie môže existovať.
Najreče by sme tu ostali navždy.
Prímíme ježišovo posolstvo o večnom živote,
do nášho každodeneho života a do našich náboženských priavov.
Zajste, že nie všetko môžeme rozumom priať alebo pochopiť.
Nevérme učeniam rôznych nekrestiánských náboženstíov,
ktoré sa niekedy správajú tak, ako vy mali prebáda nebožie veci do detajlou.
Čím kto viac hovorí o tom, čo nás čoká posmrti, čím niekto dáva hotové recepty na dosiahnute šťastia posmrti,
tým je nedvovery hodnejší.
Ježiž nám povedal len to, čo potrebujeme vedieť, aby sme verili a veľa nepovedal, lebo by sme nemohli pochopiť a tiež by sme sa nemohli tiešiť.
Povedal nám predov všetkým, ako máme žiť na tejto zemi, aby sme dosiagli po smrti väčný život. Amen.