Meditácia Lubomíra Stančeka 2. novembra
Spomínke na všetkých berních zosnulých
Vyčne zatratenie.
Kardinal z Čikága, Josef Berandrin, ktorý bol vážne chorý, mal rakovinu a lekári mu dávali niekoľko týždňov života,
vyhoval poslednej bôly viac násobného vraha 44-ročného Raymonda Lee Stewarta, ktorý bol odsúdený na trest smrti, aby s ním prežil posledné hodine.
Odsudený vrah mal preto také prianie, že chcel posledné hodiny prežiť s človekom,
ktorý tiež očakáva skorú smrť.
Kardinál strável s odsúdeným jednu hodinu, modlil sa s ním a čítal mu zo svetého písma.
Kardinál vyhlásil, že odsúdený lutoval svoje zločiny.
Koľko ľudí dnes tak žije, že slovom i skutkom popiera večné zatratenie.
Zastáme sa pri myšlínke, o ktorej sa veľmi málo medzi nami rozpráva, aj málo káže.
O väčšnom zatratení.
Keď sa dnes nehovorí a nekáže o peklé a že to vyšlo z módy, to neznamená, že peklo neexistuje a že spravodlivý boh netrestá peklom.
Ježiš v podobenstve o desiatich pannách, tým ktoré boli lahostajné spoze zatvorených
dverí hovorí.
Beru hovorím vám, nie poznám vás.
Keď Ježíš rozpráva o pozvani na svadbu, je to radosné pozvanie.
Na podklade radosného pozvania dáva Ježíš vážnú radu, aby sme boli vždy pripravení.
Slamnosť sa začína z večera a preto každá má zo sebou lampu.
Ako priateľky nevesty čakajú na ženícha, aby si priateľku odprevadili.
Ženích neprichádza a oni zaspali.
Keď sa strhol krik, že ženích prichádza, piatim nemudrým lampy dohárali.
Pokiaľ odišli zaobstaráť si olej do nádob, ženích prišiel, dvere sa zatvorili a nepomaha ich volanie.
Dostáva sa ingu svetlenia, preto vdejte, lebo neviete ani dňa, ani hodiny.
V Evaníliách nachádzame nielen vyzbu bdieť, ale aj vysvetlenie ojestvovaní pekla, stavu zatratenia, odvarnutia, miesta múk a bolestí bezkonca.
Ježiš po dobenstve o boháčovi a lázarovi o zatratení hovorí.
Zomrel aj boháč a pochovali ho.
A keď v pekle v múkách pozdvyhol oči zďaleka videl Abraháma a lázara vyholonu.
Dozvedáme sa o pekle a utrpení.
Ak hovoríme o neby, o stave a nie mieste a čase,
tak hovoríme aj o pekle, nie ako o mieste a čase, ale o večnom zatratení.
Nemôžeme sa spoliehadlen na Božie milose denstvo
a odvolávať sa na kajúce holotra, pretože nevieme ani dňa, ani hodiny.
Ano, rozhoduje chvíľ a smrti, v akom stave sa nacháza duša človeka.
Je potrebné pametať, že milost kajúcej smrtí nemusíme odboha dostať, keď sme inými milostiami v živote opovrhli.
Zoslov ježiša vieme, že po súde človeka už nebude možné prejstť zo zatratenia do neba a naopak.
Búď bude výrok v podobe trestu alebo milosti, odmená alebo trest.
Večnej život alebo väčšiná smrť.
Ježiš o tých, čo prídu na svatbu, čiže na stretnutie s bohom, sucom, bez svadobného rúcha, bez stavu milostí priateľstva s bohom hovorí?
Priateľu, ako se sem mohol vojsť bez svadobného odevu?
On on nemel.
Tu král povedal.
Zviešte mu ruky a nohy a vyhote ho vondotmi.
Tam bude plač a škripanie zubami.
Ježi už hovoriť nie len o závrhnutí, ale aj o následnom trestie teda náplný zatratenie.
Hniev a nenávis bude stravovať po celú večnosť zatrateného a nebude si môc pomôcť.
Ježiš hovorí aj o ohni v podobenstve o kúkoli.
Kúkúkolu na roli prilovnáva tých, ktorí se dopúšťajú po horšení.
Hovorí, a tých, čo pášu neprávozť, hoďja ich do ohni vej pece.
Poukazuje na veľkosť bolesti, ktorú budú trpiať po celu večnosť.
Je to memento, aby človek zanichal hriech a začal žiť podľa voľe Božej.
Svety otec Jánpavo II. v knihe Prekročiť Prahnádeje hovorí, že všetci sa musíme ukázať Precucom Christom,
aby každý dostal odmenu za to, čo urobil vo svojom životie, či to bolo dobré alebo zlé.
Sú niektorí toologovia, čo tvrdia, že peklo existuje, ale je prázne.
Ježiš však judášový sa vyslovil ako osinovi zatratenia.
Iné špekulojú, že slovo večnosť je znamená, pokiaľ je slonko na neby.
Falošne učia, že raz bude koniec pekla a bude len nebo.
Zabudajú, že boh je večný teda mimo času a u neho je všetko teraz.
To by znamenalo, že aj ty čo dnes nenávidí.
a boha a zomierajú v nenávisi s bohom, potom by mohli byť aj v ovečnosti s bohom výho královstve?
A boha nenávidieť ďalej?
My veríme a hlásíme sa k účeniu cirkvy o očisci.
Stávek je duša človeka má nádej, že obsiahnie stav blážená pre zásluhy Ježiša Kristem.
ale pretože na zemi nevykonala zadosť za svoje hriechy,
skôr ako príjme účas božom králost vezo spravodlivým bohom,
musí dvojst najprv k očisteniu odpíkaniu následkov za jehriechy.
Bohie vždy ochotný nám odpustiť, pokiaľ žijeme, keď sa k nému obrátíme z lútością za svoje hriechy.
Kto však zotrváva zatvrdlivosti, nepríma odpustenie, pácha hriech pro ďuchu svetému a tomu bráni získať odpustenie a nemôže dostať proti svoje boli odpustenie.
Nie chce odpustenie a pretoho nemôže dostať.
V Cierky poznáme viac reziavenia, ktoré k naše vierenie sú podstatné, keď svetci a vizionáry mali mystické skúsenosti s mocnostiami zla.
Svety Arsky Farar i Andianej vo prenasledovaný diablo, keď mali prizná spoveď väčší hriešnicy.
Panda maria vyzívala Bernadetu Wurldoch, aferka, jacintu a luciu voplatime, aby sa modlili zatých, čo uražajú boha, aby sa nidustali do pekla.
Svety pristupujú k zatrateniu vzmysle slov, ak ťa zvádza nahriech tvoja pravá ruka otňu, odhoď od seba, lebo je pretiba lepšie, ak zahyní jeden z tvojich údov, ako keby malo ísť cele tvoje telo do pekla.
Spomeňme si na svetu Mariu Gorety mučenícu čistoty.
aj keď tých čo verejne a otvorenie popierajú peklo,
neveria v egzistenciu pekla je veľa,
oveľa viac je tých, ktorí žijú v riechu a odkladajú spokanie.
Odkladať na niskorší čas pokáne, poceňovať hriech, by hovárať, že ten hriech, ktorý práve pácham, nie je až taký, aby som zaň mal po celu večnosť byť zatratený, je veľkým nebezpečenstvom a baromne z nej už slova.
Preto bdete, lebo neviete ani dňa ani hodiny.
Cirkel nestraší peklom. Dnes skazatelia nerozprávajú odýme, ohni, síre, kvílenia, mukách.
To neznamená, že peklon nie je napak. Čím viac si uvedomujeme veľko zlásky Ježiša Krista,
tým viac si uvedomujeme potrebu bojovať proti hriechu, chránica každej urážky boha.
A nie lento, ale práve naopak nezotrvávame v stave hriechu a često si vzbudzvieme dokonalú lútoť, čiže uvedomujeme si bolesti duše nad spáchaným hriechom.
Je potrebne venovať pozornosť aj učeniu rôznych východných náboženstviel.
Svoje učenie často šíria na prvé počúcie v príjemných slovách,
ale falošnou pre krescianstvo nepriateľnou filozofiou.
Suto najme hinduizmus a budhizmus, ale aj iné náboženstva a hnutia,
ktoré hlásajú, že človek sa má vyhnúť utrpení.
Viem, že v kresťánstve utrpenie zohráva dôležité miesto aj v boji proti zatratenia.
Vo východných smeroch sa hovorí o zťahovaní duší alebo prektielovaní.
Zavrhuujú naše učenie o pekle.
A práve aj to je príčinou niektorých odpadov.
Hovoria, že duša sa po smrti dostáva do iného tela,
a to bude do formy niššej ako zbierate,
indy, bo veľký úct si sú kravy,
sa dostávajú do vyššej formy, vyššieho spoločenského postavenia a to podľa toho ako dobre žili svoj život.
Dá sa potom hovoriť o akom si kolo točí duše a je nieustáleho prevtelovania.
Tato cesta trvá tak dlho, pokiaľ sa duša nedostane domirváne.
Tento spôsob pozera nia na spásu svoje duše vedie človeka k tomu,
či sa snaži sam o ceba o vlastnú dokonalosti.
Náme v poslednom čase rastie počet tý, čo vôbec neveria v peklo, ale i tých, čo vyznávajú peklo ako vrho svojho šťastia, satanisti.
To nás vedie k tomu, aby sme poznali pravdu a si už zamilovali.
Ježiš hovorí o našej večnosti pravdu, hoci je veľmi ťažká.
Kto príma inú pravdu ako uči Ježiš, ten sa raz presvečí o svojej životnej tragedii večnom zatratení. Amen.