Meditácia Ľubomira Stančeke
Marek 2, 23-28
Pohoršenie bojazlivých
Farizei, a teda ľudia ináč nábožný, sa pohoršujú, že Kristovy učeníci robia to, čo sa nemá robiť vo sviatočný deň.
Pán Ježíš pri tejto príležitosti poukazuje, že prameňom pohoršenia môže byť jednoducho bojazlivosť. Malodušnosť človeka, ktorý sa pohoršuje.
Známe je príslovie, že pohoršuje sa najhorší.
Nebudeme tu preverovať oprávnenosť takéto mienky.
Avšak faktom je, že príčinou pohoršenia výva často obmedzenosť mysle a srdca, čiže akási duchomná obmedzenosť.
Takýto človek je zahladený na paragrafy a predpisy do tej miery, že za predpismy nevidí
živých ľudí, ich problémy a potreby.
Nechce pochopiť, že nie človek bol stvorený pre predpisy, ale predpisy pre človeka.
Čo Pán Ježíš dnes jasne zdvorazňuje?
Predpis, na ktorý dnes Farisej upozorňujú, nebol vôbec božským prikázaním.
Bol len údajným záverom z prikázania, záverom tak vzdialeným, že až nezmyselným.
Pán Ježíš poučia, že na prvom mieste má byť nie malicherný, tak či tak ľudský predpis,
ale človek, unavený a hladný, zaslúhujúci si jedlo, ktorý trha niekoľko klasov, aby sa posilnil.
Aby sa posilnil nie kvôli tomu, aby hrešil, ale aby mal sily nasledovať Krista, počúvať Božie slovo a toto slovo hlásať.
Aby sme ho vedeli ospravedlniť, treba mať otvorenú mysel a otvorené srdce.
Otvorená mysal je schopná oceniť v akých podmienkách dany predpisy opravniení, a v akých nemá zmysel.
A otvorené srdce je vždy schopné objať človeka, ktorý sa nachádzá vo veľkej núzi.
Je moja mysle, moje serce dosť otvorené, aby som za predpismy videl človeka?