Álmomban messze jártam, Egy szántó földet láttam, Kiégedt arló semmi máj.
Eső nem hullott végen, Belül sem volt az égen, Minden tönkre tett a száraz sár.
Nagy széltámat, elsodort minden gátat, felvők gyűltek az ég alját.
Eső illatát éreztem És imádkoztam csendben, Uram, áldásod áradd rád!
Ébredésre vár!
És annyi száraz kérdez!
Hiszen, hogy felébrednek a népek törzsen nemzetet.
Eltűnik majd a sötétség, megszűnik minden kétség, Istenhez jönnek az emberek.
A fő szomjas, a nagy élet
Szanjas a nagy világ!
Ma is nagy-nagy szeretettel köszöntelek téged, aki fogott hallgatni ezt a mai buzdítást, amit a mai napra készítettem elő.
Ennek a mai buzdításnak a címet Szentírásból vettem újból, csak ahogy szoktam, és ez a mai cím az így hangzik, hogy legyetek éberek.
Ugyanis az van, hogy közelítünk lassan az adventi időszakhoz,
bafejeződik az együtt.
Egy házi év volt, egy nagyon szép ünnepünk, ami kristos király ünnepen volt, amikor azt ünnepeltük, hogy Jézus a király, Jézus az úr, minden a királyoknak a királya.
És a következő hét már az adventi időszak kezdete lesz, amikor
Fölkészülünk arról találkozásra, hogy Jézus a földre jött, hogy a lelkünkat előkészítsük.
Várokozás, előkészület, fölkészület nagyon sok megnevezése van.
Az adventnek a legmegfelelőbb az a várokozás időszak.
És erre, hogy várokozni tudjunk,
itt van a szemtírási rész, hogy legyetek éberek, és néhány igar részát szeretnélek buszdítani, hogy mit is jelent az, hogy ébernek maradni, és hogy éberek legyünk.
Az első rész, amit szeretnék felolosni azon Mark Evangelium-ot, 13. fejezet, 33. vástüló, 37. és ez így hamzik.
Vigyázzatok, tehát legyetek éberek, mert nem tudjátok mikor jelen el az idő.
Mint az ember aki idegenbe készült, mikor elhagyta házát, hatalmat adott szolgálynak,
mindenkinek a maga dolgalban, az ajtónálónak pedig megparancsolta,
Legyetek talad éberek, nem tudjátok ugyanis mikor jön el a ház ura,
Aztá, vagy érfékor, kakaszóláskor vagy reggál,
Hogy amikor váratlanul eljön,
Olvan a találjon berneteket.
S amit nektek mondok, azt mindenkinek mondom,
Legyetek éberek.
Nagyon bátorító ez az igá, egyébként ez majd vasárnap lesz a támplomba felolvasva, és nagyon magával ragadó engemet, amit nagyon megragadött az az, hogy az ajtó nálónak, aki az ajtóban őrt állt, hogy vigyázzon és maradjon éber, és itt arra gondoltam így, ahogy állmikettem ezen a szentírási részen,
Igazából a saját életünk fölött nagyon nehéz őrtálnunk, őrködnünk el a saját életünk fölött, az az a életünknek az ajtaja előtt éberekkel legyünk, akkor amikor hatások érnek, amikor találkozunk dolgokkal az életünk folyamán, amikor különböző dolgokat hallunk a világban, hogy megtudjuk különbözletni a dolgokat, hogy mit engedünk be az életünkbe, mit engedünk be azon keresztül,
amikor különbözletni a dolgokat, amikor különbözletni a dolgokat, amikor különbözletni a dolgokat, amikor különbözletni a dolgokat, amikor különbözletni a dolgokat, amikor különbözletni a dolgokat, amikor különbözletni a dolgokat, amikor különbözletni a dolgokat.
a fülünkkel keresztül az egész életünkben, ami álménykel keresztül az agyunkban, a gondolatainkban, mit engedünkbe, mit engedünkbe, a szívünkbe.
Mert ezek, amik bemennek, ami életünkben, részai lesznek az életünknek, azok elkezdik belőről kifájtennőző hatalsukat.
Kezdünk olyan na valami, mint amit beengedünk.
Ezért nagyon fontos, hogy...
éberek legyünk és őrködjünk, akkor amikor találkozunk dolgokkal az életünk folyamán,
akkor legyünk éberek és különböztesük meg ezeket a dolgokat, hogy mindenféle dolgot,
mindenféle gondolatot ne engedjünk be az életünkben.
Manapság, amikor a jarvanyol küzköbb igazából az egész világ,
ez mindenkit nagyjából érintés.
És tálba vagyunk, félelem már, tálba vagyunk.
gondolatokkal érzésekkel, tálva vagyunk, hírekkel, sokszor jó hírekkel, vagyis valós hírekkel, tálva vagyunk, farts hírekkel, amiket hallunk, amiket mondanak áről az egészől,
ahogyan viszonyulnunk, kellene hozzá a sokak szerint, és nem begyük éjszere, és lassan álkezd a félelem, erőt venni az életünken, és a félelem kifájtja maga hatalsat, álkezdünk szorongóval valani, álkezdünk félni, rettegni,
És elkezdnek olyan betegségek jelenkezni az életünkben, amik majd később negatív gyümölcsöket tudnak hozni az életünkben.
Ezért nagyon-nagyon fontos, hogy ebben az időszakban éberek legyünk és őrködjünk, elsősóban a méletünk,
olytaján áll a méletünk fölött, ami szívünk, gondolatunk, látásunk, hallásunk, érzéseink fölött, hogy ne engedjünk be barmit.
Jó forrásból, helyes forrásból, táplálkozzunk.
Eben az időszakban, az ima szándékokban is, amiket küldözgettünk, bennem voltak ezek a szándékok, hogy csak a jó forrásból tudjunk táplálkozni.
Isten igéét ólaszok, hagyjuk, hogy az isten...
Szava, isten igélye járjált, ami gondolatainkat, ami elményket, ami szívünket,
hogy akkor, amikor majd meg kell különbözteszük a dolgokat, amikor hatások érnek minket,
akkor isten igények a fényében tudjuk megkülönböztetni azokat, és azokkal tudjuk összevetni.
Ezért nagyon-nagyon fontos, hogy ilyen értelenben éberek legyünk.
Itt nem csak az olvasó van szó, hogy vírazatok és imádkozzatok,
később innen fogjuk ólaszni, az azt jelentő, hogy nem pih, hát hátünk sőt, kötállásségünk, pihenni és az éberségez hozzá tartozik az is, hogy kivagyunk piháva, megvagyunk piháva, megvannak az alvaasnak, az ideje, megvannak a munkálnak, az ideje, megvannak a szolgállatnak, az ideje, megvannak az őrködésnek, az ideje, de ébernek lenni, az azt jelenti, hogy a lárkem állondan az istára figyel, a lárkem állondan az istára hangolódik,
És éber az én látom, akkor amikor történnek dolgok körülöttem, akkor én éber vagyok, nem vagyok közömbös, hogy olyan naív dolgok, nem történetően nagy dolgok.
Közben az egyen az egészen apró dolgokan, amiket naívban beengedünk az életünkben, ami része lesz az életünknek, a szépen álkezni kifájtani a magahatása.
A másik szentírási rész a markevongélőmot 14-es fejezet 38-as vásban esztólassuk.
Vírazatok és imádkozzatok, hogy kis értésben nássetek, a lélek ugyanis kész, de a test erőtlen.
Ezt Jézusa a gecsemálni kárben, amikor imádkozott és készült a nagy műre, a megvartás művére, akkor mondta a tanítvány, hogy ezzel bealtorította, hogy vírazatok és imádkozatok, hogy kis értésben elsetek.
Tehát igazából az imátságnak, az ébérségnek, a vírazatásnak, megtudjuk a kis értésben.
és maga a telőzni, mert ha éberek vagyunk, akkor nem fognak minket csapdalba húzni.
Az érzéseink, a kisértéseink már tovább lelkünk, éber morad.
Nem a fizikai faradságról van, azt az olvas újban mondom,
hanem a lelkünknek az éberséggel.
Mert a testen erőtlen az mondja, a lélek ugyan kész, de a testen erőtlen, és ez a kettő sokszor együtt van, tehát az éberséges hozzatortozik, hogy ha a láke méber ugyan, de a testen nem kimilem, nem...
Helyes módon bálnok velá, nem pihányek elleget, akkor ugyanúgy az ébérségem a lákembre is kifoghatni előbb utóbbi.
A másik szentírási rész, amivel szeretnélek baltulítani az 1 péter, 5-esfejezet, 8-esvás és az így hangzik.
Ovatosok és éberek legyetek, ellásségtek az őrdögmint, őrdi Tóroszlánja a körül, keresve kitnyára.
Az ellenség, mint ordító Oroszlán jár körül, keres vagy kitjár nyeljen el,
és biztosan, hogy láttunk és láttunk, de...
Tudunk, ha nem az interneten ralkeresünk, kis videókra lehet ilyeneket látni, az oroszlán hogyan vadászik.
Először nyugisan lefagszenek a zorozlánok körbeveszik, éppen a bikacsordát mondjuk, vagy az őzeket, amik ott vannak,
és kinézik az aldozatot, és figyelik talvórról, szépen alaposan először úgy tűnik, mint, hogyha csak egyszerűen vigyáználnak a nyajra, és nem akarnak megtalmadni.
De közben csak nézelődnek, közben azt figyelik folyamatosan, hogy húl van az a gyenge pontjanak, az a hallatnak, amelyiket ő ki akarnak nézni.
És addig figyelik és addig nézik, hogy egy amelyik meglatja a kus santa, vagy gyengé, vagy férá, kónica, ala többitől.
A szépen álkezik célba venni, és az a cél, hogy állszakítsa, akkor többitől, állszakítsa, akkor csordatól, és akkor álkezik, üzetőbe veszik.
és elkezdik levadászni.
És tulajdonképpen
ez történik velünk is nagyon gyakran,
hogy akkor amikor elgyengülünk az emberek kapcsolatainkban,
amikor közönbesek leszünk,
amikor nem tartjuk már fontosnak az emberek kapcsolataink.
amikor a közösségi dolganyikat nem veszük komolyan, amikor kenyjelmennálunk az imátsákoz, a szellemi harchoz,
akkor tulajdonképpen egy fajta gyengeségnek leszünk,
és ez egy engeség időkérdése, hogy és akkor azt mondjuk, hogy az ellásség megtalmadott minket, hogy a gonosz próbáratet minket,
hát azon keresztül tudott és tud próbára tenni, amennyit neki megengedünk.
Ő nyilván, hogy neki az a dolga, hogy
Hol alkodjunk, körülöttünk, és hát leszsen ránk, mind a aldozatra, de mi ne odjunk esétre,
azt mondja, hogy óvatosak és éberek legyetek, tehát legyetek óvatosak és éberek óvatosságra, és szellemi frissességre,
és szellemi odafigyelése hív minket az úr.
Hogy a másik ilyen igaréshez a kolosszájákhez így levél négyesfejezet kettősvás, legyetek kitartóak és éberek, az imában meg a hállaladásban.
Tehát ébesség az imátságban, az igazszerűn és ébesség a hállaladásban.
okunk megvan arra, hogy ne szánjunk elég időt az imátságra.
Annyi okunk megvan, hogy csak a rossz dolgokat látsuk, meg körülöttünk az életbe,
de az igaz arra bátolít minket, hogy legyünk éberek az imátságban és a hállaladásban,
hogy látsuk meg azokat a dolgokat, amik körülöttünk történnek,
amíg hálások tudunk lenni.
Erre is volt az elmúlt időszakban, ima szándékunk,
hogy a jó dolgokat vedjük észre, hogy
hogy lássuk meg ezeket a dolgokat, hogy hallások tudjunk lenni a zúgolódás és minden egyéb más dolgok helyet, hogy hállat legyen, ami szívünkbe.
Köszönöm uram azt, hogy és beszem sóra mi az, ami meg tudok köszöni, mert annyi negatív információ ér.
Mai nap is ahogyan készültem rá a témára, emberekkel, hogy kapcsolatba kerültem, már reggeliben négy a délelőt folyamán,
Már hallottam olyan híreket, halálesetet, és sok más dolgot egy gyerek megbetegedett.
Hát számtalan esemény történik már nagyon reggál korán, délután arra, két tudja még, melyen negatív...
hír, ér, minket.
De hogy fontos az, hogy hallások legyünk,
meglássuk az istenek a jósága,
az istenek a szépségét,
érzelvegyük azt, hogy velünk van az isten,
és az, hogy velünk van az isten, és ott van a szívünkba,
csak egyedül az imátságártól tudjuk ezt megvalósítani.
Az imátságártól tudjuk,
ezt a kapcsolatot az isten árt tartani.
Már hogyha csak azért imállatkozunk, hogy megkérjük az istánt, hogy mi végezzük a dolgunkat, és ő legyenvállunk menekjázzak a telessége,
akkor te, mint valószínűen a napvégére csalódottak leszünk.
Ha nem inkább azt mondjuk, hogy uram, gyere az én életemben, és én veled együtt akarok haladni.
Márra akarsz engem vezetni, hogyan akarsz uramta vezetni ma engem, mit akarsz ma az életemben tenni.
Hogyan akarod ma látni az én napomat?
Nem pedig az istán kell, mellé maljon is teljesítgesen az én kíváncsalgomat, hanem én akarom teljesíten az ő kíváncsalgat.
Úgyhogy nagyon batalítók ezek a szentírási részek és...
Változítalok én is titeket, hogy ragadjátok meg ezt az igében való erőt és hatalma.
Hogy az úr azt mondja, legyünk éberek, legyünk éberek, szellemileg, legyünk éberek, lelkileg, legyünk éberek, testileg.
Akkor amikor dolgok hatások érnek minket a világban, akkor kellő módon megtudjuk ezeket különböztetni.
De az imátság az, ami fölkészít minket.
Hízus is ami előtt a keresztelmentvón akar a gecemanikárban, akar ami előtt a nyilvánus működését megkezdte volna.
Az előtt nem látványos dolgok történt a kalafetően, hanem álvomult, imádkozni, készült orra.
A nagy műre, a nyilvános működés előtt 40 napot törtött a pusztalban, imátságban, azt tubassuk a szentírazbogy, a lélek arra össztön ezt, hogy menjen ki a pusztalban, aztán miután 40 nap ártált a pusztalban, akkor a történet úgy fejeződik be, hogy a lélekül ártárva visszajött,
hogy a történet úgy fejeződik, hogy a történet úgy fejeződik, hogy a történet úgy fejeződik, hogy a történet úgy fejeződik, hogy a történet úgy fejeződik, hogy a történet úgy fejeződik, hogy a történet úgy fejeződik, hogy a történet úgy fejeződik, hogy a történet úgy fejeződik, hogy a történet úgy fejeződik, hogy a történet úgy fejeződik, hogy a történet úgy fejeződik, hogy a történet úgy fejeződik, hogy a történet úgy fejeződik, hogy a történet úgy fejeződ
pusztából és elmélt a zsinagógába, és ott kezdtem ebben a nyilvános működését, vagy a mi előtt nekholt volna, keresztennem a mi előtt a nagy művét,
elkezdte volna és bevégezdte volna az előtt a gecemanikárba, kiment imatkozni az utolsó acsoroktán, imatságban törtötte az idejét azért, hogy a lárker rán belegyen, hogy elkérje azt az aldarsd, elkérje azt az erőt, elkérje, mindazt, ami szükséges neki az atyaatul,
hogy ezt a művett emberi módon végbe vigye,
mert Jézus Isten is volt, de ember is volt 100%-osan,
ember 100%-osan, Isten.
Mind a két tulajdon sága meg volt, és nekír szüksége volt,
és hogy mennyi de féljt Jézus, az abban is látszott,
hogy azt mondta, hogy atyám a látszséges múljon elez a kehály,
de ne az én akaraton al, te akaratod legyen.
Jézus, annyira félt, hogy vért ízat, annyira bárső feszültségbe került ettől, ami rávár, ami valószínűleg szembe kell nézen,
de állkirt azt az előtt állkirt azt az aldarsz, és vele együtt imadságban készült föl.
Úgyhogy az imadság egyedül az, ami segít bennünk tudatosodni, az, hogy az istán velünk van, az istán ott van.
És az isten akarot alban járva, az isten, hogy az ő részét, ami a miinket kép sok hozzat együtt.
És az isten báljuk van, az isten ott van, azt mondja, hogy legyünk éberek, ne legyünk közönbösák, ne legyünk túnyak, ne legyünk longyosok, légy.
Hidag vagy légy, meleg már talán gyos, hogy kiköplek, holoszuk a szentírazban, nem lehetünk ilyenek is meg olyanok is könyjál meg, hanem komolyan kell vegyük,
hozzuk, hogy nekünk van egy istenünk, az isten meghívott, minket arra, hogy az úgy csöngy járjünk, az isten akarata alban járva, az isten akarata, megcsélek edve.
Az isten válünk lesz, az isten kis érminket, és az imartság artol tudunk éberek maradni, az igáolosás, artol tudunk éberek maradni, az emberi kapszhatrénkban kaput kegyállnak artol tudunk éberek maradni,
van nagyon sok szól, az isten az embereken keresztül is képes hozzánk szólni, képes minket batrítani, képes minket fel emelni.
És ezek segítenek, minket a lákiolvas maanyok, ezek segítenek, minket ébenen maradni, hogy az isten ott legyen a mi szívünkben, ott legyen a mi életünkben.
Vasszulját szerigend mondtunk az istára, és az gondoljuk, hogy ez kitort egy életenal, ez sajnos nem automatikus,
a la minden nokta emnünk el azért.
minden a felkefriszsítenünk ezt a kapszort, hogy minden a párkevetjük az aldarsz, minden a podakej járulunk.
Nem az istennek van ára szüksége, hanem ára nekem van szükségen már, az ámbér, nagyon hamar ártúc felájtani dolgokat, akkor amikor boyba vagyunk, akkor könyjabbán tudunk odafórdulni az isten, ez már segítségre szorulunk.
és akkor azt mondjuk, akkor nem segíts,
de mi állt egy kicsit jobban nérezzük,
magunkat egy kicsit, mi áll jobban vagyunk,
akkor azonnal árfalát kezünk az istárni,
ma nem gondolunk annyira rám,
ma nem kérük annyira az ő segítségét.
azt mondjuk, hogy yurámte végezni ugutta,
a dolgodat, nem most le jól vagyuk.
Isten azt akarja, hogy amikor jól vagyunk, akkor is velej arjunk.
Amikor nem vagyunk jól, akkor is velej arjunk, hogy legyünk hállarsak azokért a dolgokért, ami minket körülveszani velünk történik.
Találjuk meg azokot a pontokat az életünkben, hogy az igében holostuk, hogy legyünk éberek.
Az imában is a hálodásba, hogy ébere virasszunk, a hálodással is a hálodás, éberentalt minket, mert akkor meglaatjuk a jót, meglaatjuk azt, amit az istencselekedett az életőnbe, és nem a hiányos salkat fogjuk, szalkozni az életőnbe, hanem hálavsak leszünk az istennek.
és az jó lesz nekünk, jó tesz az istenával a kapcsöttünkban, jó tesz az ámberi kapcsöttényvat.
Úgyhogy balturítalak tesz vérek, hogy maradjunk éberek, az adventidő segíthetben az éberségben, nem csak abból regálkorán,
föl kell kálni és sóraatilamenni, hanem imatszsagban, a lákünkben vídaszszünk, és legyünk éberek.
Úran köszönöm neked azt, hogy ta olyan jó vagy, köszönöm uram, hogy annyira szertsz, hogy akkor amikor még mi bűnösak és gyengék voltunk állkültett fiadat Jezuskisztus,
aki meghalt értünk és helyettünk a keresztet. Köszönöm, Jezuskisztus, hogy te utatmutatta, bélvádmutatta,
számunkra, hogy hogyan kell tennyi, hogyan kell ezen az utonjálni.
Köszönöm, hogy anni jódolok történik velünk velem.
Hállátadok neked unamat a jóságodért, hállátadok kurama,
te gondoskodásodét, a mindennag megmutatkozó,
kis apró hóbehely csoda idért, amit mindennag megmutatsz az életemben.
Köszönöm, hogy te jó vagy, és köszönöm, hogy az imácságartol,
Kökcsolatban lehetek, kockcsolatban leéphetek valat, törtatom a kockcsolatot valat.
Köszönöm uram, hogy számíthatuk rád, köszönöm uram, hogy te igéthban biztosít a szaró,
hogy az istánc szeretőknek mindenő javukra valak, minden amit megengetsz az életemben, az életünkben,
az javunkatudott fordítani. Hállal egyennek, hogy uram is dicsősé, te jól ságot ért,
a te szereteted ért.
Ibre egy ember, mi a mutat?
Jézus meg a pelt, rom szágot bú.
Egy is benső, imatjat dűn. Halleluja, halleluja, halleluja, halleluja, halleluja.
A jövlekem az fúny nem így.
Tény kére fét, benni jól fel, oszkor valam.
Reavíso, osz ki la tráns!
A lelúja, a lelúja, a lelúja, a lelúja, a lelúja, a lelúja, a lelúja, a lelúja, a lelúja, a lelúja.
Minden új jöjt, megmocajtja újt!
Tiket vagyok, úgy érni, a lelúja, a lelúja.
Tehát lélek, száj külségg,
Húzzom renged, szintiszt a fém.
Gözkünk érő, szemlen éve!
A lelúj a lelúj a lelúj a lelúj a lelúj a lelúj a lelúj a lelúj a lelúj a lelúj a lelúj a lelúj a lelúj a lelúj a lelúj a lelúj a lelúj a lelúj a lelúj a lelúj a lelúj a lelúj a lelúj a lelúj a lelúj a lelúj a lelúj a lelúj a lelúj a lelúj a lelúj a lelúj a lelúj a lelúj a lelúj a lelúj a lelúj a lelúj a lelúj a lelúj a lelúj a lelúj a lelúj a lelúj a lel