Meditácie Lubomíra Stánčeka
Štvrtok, po 10. nedele v období cez rok
Matúš, 5, 20 až 26
Poďme s úprimnosťou k Ježišovi
Zaistie nikomu z nás sa nepáči pretvárka.
A kto má priamu chrbtovú kost, ten ju priam neznáša. A to je správne.
A takto zmyšľame, berieme si k srdcuslová Pána Ježiša.
Ak vaša spravodlivosť nebude väčšia ako spravodlivosť zákonníkov a farizejov,
nevojdete do Nebeského kráľovstva.
Farizej sa snažili zachovávať príkázanie, ale ako? Lén na vonok. Konali to len pre pochvalu, uznanie.
Skrátka len, aby sa ukázali, akí sú dokonalí. V srdci ináč a na vonok tiež ináč, to im stačilo,
len keď pekne vyzerali pred ľuďmi, ale o svoje vnútro sa vôbec nestarali.
a tým sa hnali do záhuby, lebo ich srdce bolo ďaleko od boha.
A práve preto Ježíš pripomína, ba porovnáva vonkajšiu spravodlivosť s nútornou.
Dovtedy sa mnohí nazdávali, že stačí byť na vonok pekným
a pri tom si mysleli, že aj tak im nikto do srdca nevidí.
Bratia sestry, vidí nám niekto do srdca. Veru vidí.
A keď ľudia nie, ale Boh nám každému veľmi jasne vidí do srdca a on hodnotí naše skutky z pohľadu srdca.
Preto je veľmi dôležité už to, čo sa skrýva v našom srdci, čo kujeme a pripravujeme vo svojom vnútri.
A to nie sú prázdne a bezvýznamné slova, ale je to skutočnosť.
A práve dnes, keď vidíme, ako sa zaznávajú morálne hodnoty, pošliapávajú sa a nivočia,
keď sa bestresne vykonáva vraždanie narodených detí.
Láže je to bestresne i uboha. Kto sa hnevá, zasluži si súd.
Takže už hneo si zaslúži potrestanie a vražda, vražda nenarodeného v matkinom lone.
To by malo byť bez súdu, bez trestu.
Kto dovoluje takéto podlosti a kdo ich prevádza či nechá si ich previesť sám,
ten len ukazuje, že nič mu nie je svete a nemá štipku zodpovednosti, ani zdravého úsudku.
a každý jeden z nás, brate a sestry,
kto si chce zachraniť dušu pred večným nešťastím,
ten taktež odsudí tieto zločiny, ktoré sa okolo nás prevádzajú.
A práve preto, pánežeš, ide na korentých to brášt,
ide na myšlienku, kde žiadosti vo hladiš na ženu,
a môžeme doplniť i keď žiadosti vo hladiš na muža,
pretože tieto hriechy sú romnako závažné už jen i u mužou.
Keď niekto tvrdí, že to nie je nič zleho, tým len dokazuje,
ako je vzjalený od moralnych zásad.
Čo si myslíte, kedy sa stáva z lodej z lodejom?
Či až vtedy keď niečo ukradne?
Či nie už vtedy keď si robi plán?
Ver už myšlienkou nakrádeš, stáva sa človek vnutorne z lodejom.
I vtedy ním ostává, keby sa mu nepodarilo krádiš previesť inávunok a zdá pretože na mieste vo policajt, ale už v srdci spáchal vážny hriech.
A takisto je to ísť hnevom, ísť o žiadosti bol myšlieňkou či pohľadom.
Veď ku skutočneniu myšlieňky tu už by či žiadosti stačí mnohokrátlen vhodná príležitoť a stani sa to aj skutkom.
I keď sú to všetkole mišlienky, slová túžby, ale či ich možno považovať za bezhriešne, čo ak sa náskytne prílažitość, e vtedy to bude nevinné.
Je tu ešte niekdo také, kdo by tvrdil, že mišlienky hnev, že ja dostive pohlady a vraždy nenarodených nie je nič zlého?
Zajste nik zo zdravým rozumom, také niečo tvrdidne bude.
Ježiž vedel, že bude to od nás vyžadovať i obety,
seba o vládanie pevnú vôlu i chrptovú koť,
aby sme dokázali žiť podľa jihoslou.
Preto nám pomáha svojou silou i dnes,
aby sme dokázali svoje mišlienky vnútro a srdce zachovaci čisté.
Pri každý svetej omši sa nám ponúká ako chlieb života, ktorí keď budeme často prímať do svojho čistého srdca,
najlepšie posilníme svoje vnútro.
Najlepšie sa pripravíme, ak odoláme zlím v plivom okolia, ktoré zaznáva všetko, čo je svete.
Pan ježiš na nás čaká, chce nám pomôcť, chce k nám prísť.
Otvoríme si svoje srce pre Nieho, aby zbdnešak mali srce pripravene pre Nieho modlíme sa spolu.
Ježišu, ja viem, že akákoľvek pretvárka, akékoľvek farizejstvoje tebe odporné, chcem upraviť svoje vnútro podľa tvojich slov.
Buď mi na pomocí, aby som i v dnešnom svete dokázal, že žiť s tebou vie získ, že žiť s tebou vie šťastie, radoť, skutočná istota.
Častoťa budem prímať do svojho čistého srdca vo svetom prímaní,
aby moje srdce bolo plné teba a nieči iného sa ni dostalo do Nieho.
Chcem žiť s Tebou, chcem sa dostať do Niebeskeho králosťa. Amen.