Rocco Buttiglione sa vyjadril k 5 otázkam (4 kardinálov)
![](https://seedus3932.gloriatv.net/storage1/fb9c7jwa8vyhguk1z0uvtlzjv12pbpxt8mxxxjm.webp?scale=on&secure=MOtAJajVOUTRjEHJgZjWKw&expires=1724357088)
Na všetkých päť otázok odpovedal Buttiglione kladne. Zaujímavé je predovšetkým jeho zdôvodnenie odpovede na prvú otázku, teda či je možné dať rozhrešenie a povoliť sväté prijímanie osobe, ktorá je síce viazaná platným manželským zväzkom, ale žije s inou osobou „more uxorio“ (manželským spôsobom)?
Ako argument použil Buttiglione príklad ženy, ktorá je totálne závislá (ekonomicky aj psychicky) od muža a sexuálny styk má proti svojej vôli. V takomto prípade nejde podľa neho o smrteľný, ťažký hriech, lebo chýbajú subjektívne podmienky (plná vedomosť a úplný súhlas).
Buttiglione má odpoveď aj na prípadnú námietku, že na rozhrešenie treba prísľub viac nehrešiť. Podľa neho sa „za istých okolností takýto prísľub nedá realizovať,“ hovorí taliansky filozof s tým, že tu vstupuje do hry koncept „hriešnej situácie“, ktorá spôsobuje permanentné pokušenie a ktorá si vyžaduje úsilie z nej uniknúť.
Amoris laetitia je podľa Buttiglioneho úplne v zhode s doktrínou a Tradíciou Cirkvi. „Magistérium Jána Pavla II. oponuje relativizmu, že morálnosť skutku záleží na svedomí človeka, ale uznáva, že posúdenie zodpovednosti berie vždy do úvahy subjektívne elementy, čo je plné vedomie a úplná dobrovoľnosť. Odmietať toto znamená vzdialiť sa od plnosti katolíckej pravdy,“ zakončil Buttiglione.