4.2. Ježišovo narodenie Žiara okolo svätej Panny bola stále väčšia, až svetlo lámp, ktoré zapálil Jozef, nebolo vôbec vidno. Mária mala na sebe široké neprepásané šaty a kľačala na koberčeku s tvárou obrátenou k východu. O dvanástej hodine v noci som videla, že sa vznáša nad zemou. Bolo vidno podlahu pod ňou. Ruky mala skrížené na prsiach. Svetlo okolo nej bolo čoraz silnejšie, všetko akoby sa chvelo od radosti, dokonca aj neživé predmety ‒ kamenný strop, steny, podlaha jaskyne ‒ akoby v tom svetle ožili. V jednej chvíli som už nevidela strop jaskyne. Z nebies vyšiel lúč svetla a dopadol na Máriu ako oslnivá žiara. V tomto svetelnom lúči zostúpili na zem nebeské zbory. Svätá Panna upadla do extázy a s pohľadom upretým k zemi sa modlila k svojmu Bohu, ktorého Matkou sa stala a ktorý teraz ležal na zemi pred ňou ako nevinné nemluvniatko. Videla som nášho Vykupiteľa ako maličké žiarivé dieťatko. Jeho žiara prekonala všetok jas, ktorý zaplavoval jaskyňu. Ležal na koberčeku, pred ktorým kľačala svätá Panna. Zdalo sa mi, že bol celkom maličký a pred mojimi očami sa zväčšil. Žiara však bola taká oslepujúca, že nedokážem presne vysvetliť, ako som ho mohla vidieť.
Svätá Panna bola ešte stále ponorená do extázy. Dieťatko zakryla plienkou, ale ešte ho nevzala do náručia. Po chvíli sa dieťatko začalo mrviť a rozplakalo sa. Vtedy sa Mária spamätala, vzala ho do náručia a zavinula do plienky, ktorou ho prikryla, a pritúlila si ho. Potom sa posadila, zakrútila sa do svojho plášťa spolu s dieťaťom a myslím, že ho pridájala. Potom som videla anjelov v ľudskej podobe v postoji modlitby pred dieťaťom. Asi po pol hodine zavolala Mária Jozefa, ktorý sa ešte stále modlil. Podišiel k nej a plný úcty, radosti a pokory padol tvárou k zemi. Až keď ho Mária viackrát poprosila, aby si privinul na srdce svätý dar najvyššieho Boha, vstal, vzal Ježiška do náručia a so slzami radosti chválil Boha. Potom svätá Panna Ježiška zavinula. Najprv ho zabalila do červenej plienky a na tú dala ešte jednu bielu, ktorá mu siahala až po malé ramená. Hlavičku prikryla iným plátnom. Videla som svätú Pannu a Jozefa, ako sedia vedľa seba na zemi. Mlčali a zdalo sa, že obaja sú pohrúžení do kontemplácie. Pred Máriou ležal na koberčeku malý novonarodený Ježiško, krásny a žiarivý. Myslela som si: ach na tomto mieste prišla na svet spása celého sveta, a nik o tom nevie! Mária a Jozef uložili dieťatko do jasličiek, ktoré vystlali jemnou trávou a tú zakryli prikrývkou. Keď dieťatko vložili do jasličiek, postavili sa vedľa nich a chválili Boha, prelievajúc slzy radosti. Potom Jozef pripravil pre svätú Pannu lôžko a sedadlo vedľa jasličiek. Panna Mária mala pred narodením Ježiška a po ňom oblečené biele šaty a na hlave mala závoj. Počas prvých dní som ju videla sedávať, kľačať, stáť a aj ležať a spať vždy vedľa jasličiek. Nikdy nebola chorá alebo unavená. Keď ju niekto prišiel navštíviť, sedela vzpriamene na prikrývke, zahalená do svojho závoja.