Žalm 71
Utíkám se k tobě, Hospodine, kéž nikdy nejsem zahanben!
Pro svou spravedlnost mě vysvoboď, pomoz mi vyváznout, skloň ke mně své ucho, buď mou spásou.
Buď mi skalním příbytkem a budu se tam uchylovat stále. Rozhodls o mé záchraně, tys můj skalní štít, moje pevná tvrz!
Bože můj, pomoz mi vyváznout z moci svévolníka, z rukou bídáka a násilníka.
Ty jsi přece má naděje, Panovníku Hospodine, v tebe už od mládí doufám.
Na tebe jsem odkázán už ze života matky , oddělil sis mě v matčině nitru, chvalozpěv můj o tobě bude znít stále.
Za zázrak mě mnozí měli, tys byl moje mocné útočiště.
Z mých úst plně zní tvá chvála, den co den tě oslavuji.
Nezamítej mě v čas stáří, neopouštěj mě, když pozbývám sil.
Nepřátelé se už na mě domlouvají, ti, kdo mě hlídají, společně se radí,
prohlašují: „Bůh ho opustil, pusťte se za ním , chopte se ho, nevysvobodí ho nikdo.“
Nevzdaluj se ode mne, můj Bože, Bože, na pomoc mi pospěš!
Ať zahynou v hanbě, kdo mě osočují, potupa a stud ať halí ty, kdo zlo mi strojí.
Já však budu vytrvale čekat a vždy víc a nade vše tě budu chválit.
O tvé spravedlnosti budou má ústa vypravovat, každého dne svědčit o tvé spáse, a přece nestačím všechno vypovědět.
Přicházím s bohatýrskými činy Panovníka Hospodina; tvoji spravedlnost, jenom tvoji, budu připomínat.
Od mladosti, Bože, jsi mě vyučoval a já dosud oznamuji tvoje divy.
Ani ve stáří a šedinách mě, Bože, neopouštěj, dokud neseznámím toto pokolení se skutky tvé paže a s tvou bohatýrskou silou všechny, kteří přijdou.
Bože, tvoje spravedlnost až k výšinám sahá , vykonals veliké věci. Bože, kdo je tobě roven!
Ty jsi mi dal zakusit četná zlá soužení a zase mi život vracíš a z propasti země přivádíš mě nazpět.
Ty mě stále činíš větším, útěchou mě zahrnuješ.
A já strunným nástrojem ti budu vzdávat chválu, Bože můj, za tvoji věrnost, s citerou ti budu zpívat žalmy, Svatý Izraele.
Ať plesají mé rty, když ti zpívám žalmy, i má duše tebou vykoupená.
A můj jazyk bude o tvé spravedlnosti hovořit každodenně, budou se rdít hanbou ti, kdo mi strojili zlé věci.
Pro svou spravedlnost mě vysvoboď, pomoz mi vyváznout, skloň ke mně své ucho, buď mou spásou.
Buď mi skalním příbytkem a budu se tam uchylovat stále. Rozhodls o mé záchraně, tys můj skalní štít, moje pevná tvrz!
Bože můj, pomoz mi vyváznout z moci svévolníka, z rukou bídáka a násilníka.
Ty jsi přece má naděje, Panovníku Hospodine, v tebe už od mládí doufám.
Na tebe jsem odkázán už ze života matky , oddělil sis mě v matčině nitru, chvalozpěv můj o tobě bude znít stále.
Za zázrak mě mnozí měli, tys byl moje mocné útočiště.
Z mých úst plně zní tvá chvála, den co den tě oslavuji.
Nezamítej mě v čas stáří, neopouštěj mě, když pozbývám sil.
Nepřátelé se už na mě domlouvají, ti, kdo mě hlídají, společně se radí,
prohlašují: „Bůh ho opustil, pusťte se za ním , chopte se ho, nevysvobodí ho nikdo.“
Nevzdaluj se ode mne, můj Bože, Bože, na pomoc mi pospěš!
Ať zahynou v hanbě, kdo mě osočují, potupa a stud ať halí ty, kdo zlo mi strojí.
Já však budu vytrvale čekat a vždy víc a nade vše tě budu chválit.
O tvé spravedlnosti budou má ústa vypravovat, každého dne svědčit o tvé spáse, a přece nestačím všechno vypovědět.
Přicházím s bohatýrskými činy Panovníka Hospodina; tvoji spravedlnost, jenom tvoji, budu připomínat.
Od mladosti, Bože, jsi mě vyučoval a já dosud oznamuji tvoje divy.
Ani ve stáří a šedinách mě, Bože, neopouštěj, dokud neseznámím toto pokolení se skutky tvé paže a s tvou bohatýrskou silou všechny, kteří přijdou.
Bože, tvoje spravedlnost až k výšinám sahá , vykonals veliké věci. Bože, kdo je tobě roven!
Ty jsi mi dal zakusit četná zlá soužení a zase mi život vracíš a z propasti země přivádíš mě nazpět.
Ty mě stále činíš větším, útěchou mě zahrnuješ.
A já strunným nástrojem ti budu vzdávat chválu, Bože můj, za tvoji věrnost, s citerou ti budu zpívat žalmy, Svatý Izraele.
Ať plesají mé rty, když ti zpívám žalmy, i má duše tebou vykoupená.
A můj jazyk bude o tvé spravedlnosti hovořit každodenně, budou se rdít hanbou ti, kdo mi strojili zlé věci.