Z knihy proroka Izaiáše
58,1-12
Půst, jaký se líbí Bohu
(Toto řekl Pán, Bůh:)
1„Volej plným hrdlem, nepřestávej,
jak polnice povznes svůj hlas!
Vyčti mému lidu jeho nepravost,
Jakubovu domu jeho hříchy!
2Neboť den co den mě hledají
a usilují poznat mé cesty
jako lid, který jedná spravedlivě
a neopouští zákon svého Boha.
Žádají ode mě spravedlivé soudy
a touží po blízkosti Boha.
3‚Proč se postíme, když to nevidíš,
proč se trápíme, když na to nedbáš?‘
Hle, v postní dny vyřizujete své záležitosti
a trýzníte všechny své dělníky!
4Hle, k sváru a hádce se postíte,
a bijete zločinnou pěstí.
Přestaňte se takhle postit,
a váš hlas bude slyšet až do výšin.
5Je tohle půst, jaký se mně líbí,
den, v němž se člověk umrtvuje?
Sklonit hlavu jako rákos,
ustlat si na žínici a prachu?
Tohle nazveš postem,
dnem milým Hospodinu?
6Či není půst, jaký si přeji, (spíš) toto:
rozvázat nespravedlivá pouta,
uvolnit uzly jha,
utiskované propustit na svobodu,
zlomit každé jařmo?
7Lámat svůj chléb hladovému,
popřát pohostinství bloudícím ubožákům;
když vidíš nahého, obléci ho,
neodmítat pomoc svému bližnímu?
8Tehdy vyrazí tvé světlo jak zora,
tvá jizva se brzy zacelí.
Před tebou půjde tvá spravedlnost
a za tebou Boží sláva.
9Tehdy budeš volat, a Hospodin odpoví,
křičet o pomoc, a on řekne: ‚Zde jsem!‘
Přestaneš-li utlačovat,
ukazovat prstem,
křivě mluvit,
10nasytíš-li svým chlebem hladového,
ukojíš-li lačného,
tehdy v temnotě vzejde tvé světlo,
tvůj soumrak se stane poledním jasem.
11Hospodin tě stále povede,
v nedostatku ukojí tvou touhu,
posílí tvé údy.
Budeš jako zavlažovaná zahrada,
jako (živé) zřídlo,
jehož voda nevysychá.
12Co od věků leží v troskách, tvůj rod znovu vystaví,
obnovíš základy (zdiva) zašlých pokolení.
Budou tě nazývat: Ten, který zazdívá trhliny,
ten, který obnovuje trosky k přebývání.“
zdroj:
Denní modlitba církve