Požehnání od Boha přichází, když dáváme potřebným
Kristus jako žebrák Starec Sáva z monastýru Filotheu mi vyprávěl, jak během období velkého hladu roku 1917 otcové z iveronského monastýru, když viděli, jak se sklady potravin vyprazdňují, omezili …Více
Kristus jako žebrák
Starec Sáva z monastýru Filotheu mi vyprávěl, jak během období velkého hladu roku 1917 otcové z iveronského monastýru, když viděli, jak se sklady potravin vyprazdňují, omezili svou pohostinnost. Pouze jeden zvláště pevný starec z tohoto monastýru se rozhodl dělat věci po svém a naprosto s tímto rozhodnutím nesouhlasil. Přirozeně došlo k tomu, že Kristus přestal žehnat tomuto monastýru. Otcové začali hladovět a žehrat na to, že Kristus a Bohorodička se nestarají o jejich monastýr. Bohužel však mniši neviděli, kde dělají chybu.
Jednoho dne se Kristus zjevil vrátnému monastýru v podobě chudého muže a požádal ho o trochu chleba. Vrátný mu smutně odpověděl: “Nemáme žádný chléb, můj bratře, a proto jsme přestali přijímat chudé a poutníky. Ale když chvíli počkáš, přinesu ti kousek chleba, který mám ve své cele.”
Odešel tedy do své cely a přinesl mu kousek chleba, co měl pro sebe. V té chvíli uviděl, jak tvář žebráka začala zářit. Když si žebrák vzal si přinesený kousek …Více
Starec Sáva z monastýru Filotheu mi vyprávěl, jak během období velkého hladu roku 1917 otcové z iveronského monastýru, když viděli, jak se sklady potravin vyprazdňují, omezili svou pohostinnost. Pouze jeden zvláště pevný starec z tohoto monastýru se rozhodl dělat věci po svém a naprosto s tímto rozhodnutím nesouhlasil. Přirozeně došlo k tomu, že Kristus přestal žehnat tomuto monastýru. Otcové začali hladovět a žehrat na to, že Kristus a Bohorodička se nestarají o jejich monastýr. Bohužel však mniši neviděli, kde dělají chybu.
Jednoho dne se Kristus zjevil vrátnému monastýru v podobě chudého muže a požádal ho o trochu chleba. Vrátný mu smutně odpověděl: “Nemáme žádný chléb, můj bratře, a proto jsme přestali přijímat chudé a poutníky. Ale když chvíli počkáš, přinesu ti kousek chleba, který mám ve své cele.”
Odešel tedy do své cely a přinesl mu kousek chleba, co měl pro sebe. V té chvíli uviděl, jak tvář žebráka začala zářit. Když si žebrák vzal si přinesený kousek …Více
- Nahlásit
Sociální sítě
Změnit příspěvek
Smazat příspěvek
Ano, s hladovým jenž prosí , by se měl každý slušný člověk rozdělit, třeba i s tím málem, které sám vlastní. Tuto křesťanskou lásku však nikdo nesmí zneužívat. Zvláště je třeba se mít na pozoru před muslimskými migranty, kteří tohoto soucitu s bližními, zneužívají k propagaci islámu a dokonce i k násilnému vnucování své zcestné víry v křesťanských zemích.