V relácii TV LUX „Fundamenty (114) – Tridentská omša“ sa opäť objavili NEJEDNOZNAČNOSTI a ZAVÁDZANIE. Nie síce také evidentné a okaté, ako u Mons. Nepšinského v Katolíckych novinách, ale predsa. Diskutujúcimi boli prof. Miloš Lichner SJ (prorektor Trnavskej univerzity) a vdp. Juraj Vittek (odborný asistent Katedry filozofie RKCMBF UK). Ponúkam môj krátky pohľad na niektoré vyjadrenia v tejto relácii.
Najzásadnejším zavádzaním v relácii, ktoré sa opakovalo aj po vyjadreniach Mons. Nepšinského v Katolíckych novinách, bolo vyjadrenie dotyčných diskutujúcich kňazov, že na Slovensku nie sú podmienky na slúženie sv. omše v mimoriadnej forme rímskeho obradu (ďalej už len tridentská sv. omša) v zmysle Summorum pontificum, hovoriac o jeho článku 5, § 1[1]. Vdp. Vittek to aj podčiarkol svojim nadneseným smiechom, „že taká tradícia bola len vo Francúzsku či Švajčiarsku, ale na Slovensku určite nie, my sme tu mali komunizmus.“ Skutočnosť je však iná a možno aj schválne zamlčaná. Tú vieme nájsť v "Inštrukciách o aplikácii apoštolského listu motu proprio Summorum pontificum", článok 15, ktorý explicitne uvádza, že skupina veriacich, ktorá si žiada slávenie svätých omší v usus antiquior, môže vzniknúť aj po zverejnení motu proprio Summorum pontificum. Vdp. Vittek, pokračujúc cez vysvetľovanie cirkevnej terminológie, rázne podotkol, že je na označenie „tradičná sv. omša“ veľmi alergický, pretože tento výraz je, podľa neho, skutočne zavádzajúci. V istom zmysle to podľa neho naznačuje, že tam kdesi je krypto-tradicionalizmus spochybňovania posvätnosti omše po Druhom vatikánskom koncile. Vzápätí ma naozaj zarazil výrok prof. Lichnera, ktorý vyhlásil, že je, citujem: „potrebné o žiadateľoch tradičnej sv. omše zisťovať, či im skutočne ide o to, čo hovorí emeritný pápež Benedikt XVI., že objavujú hĺbku alebo či tam náhodou nie sú, a to treba na rovinu povedať, medzi nimi nejaké lefebvristické či sedevakantistické skupiny.“ Pokračoval tým, že by bolo dobré, aby tam bol dialóg miestneho kňaza a skupiny, ktorá si tradičnú sv. omšu žiada, pretože je nebezpečným faktom, že dotyčné skupiny chcú tradičnú sv. omšu preto, že tým chcú zneplatňovať Druhý vatikánsky koncil. Nič takéto sa však v žiadnom cirkevnoprávnom dokumente určite nepíše! Bol to len prejav jeho želania. Priam to zaváňa inkvizičnými praktikami Jindřicha Františka Bobliga z Edelstadtu. Celá relácia sa niesla v duchu hesiel Druhý vatikánsky koncil alebo lefebvristi. Teda pojmami, z ktorých častého opakovania by sa dala urobiť zaujímavá štatistika. Zaznelo, že to my, ktorí inklinujeme k tridentskej sv. omši a predkoncilovej formácii nerešpektujeme tradíciu, keď odmietame koncil a jeho učenie, pretože magistérium cirkvi je pápež, nie naše subjektívne dojmy v zmysle, keď sa nám páči, čo pápež učí, bojujeme za neho a keď nie, súdime ho. Bol to jednoznačný pokus o akúsi „apologetiku“ pápeža Františka voči jeho kritikom, pričom pápež František nebol meritom témy tohto dielu relácie Fundamenty. Keď už teda zmieňovali kritiku pápeža, ktorá je pre mnohých spoluveriacich „smrteľným hriechom“, tak musím poznamenať, že prax z dejín cirkvi a svätých nás učí niečo iné. Stačí sa pozrieť na sv. Katarínu Sienskú či sv. Brigitu Švédsku. Dokonca tu máme aj vyjadrenie sv. Roberta Bellarminiho, ktorý hovorí: „Pápež, ktorý je viditeľne heretik, prestane byť pápežom a hlavou cirkvi, nie je viac ani jej členom a prestane byť aj kresťanom.“ Samozrejme to teraz nejdem na nikoho a nič aplikovať, hovorím len fakty, ktoré nám dejiny cirkvi zanechali. Pápeža je možné podrobovať kritike, pokiaľ sa vo veci viery nevyjadril „ex cathedra“, na čo sa vzťahuje jeho neomylnosť. Dištancujem sa aj od prípadných komentárov, ktoré by k téme „pápež František“ náhodou pod mojim príspevkom vznikli. K heslám Druhý vatikánsky koncil a lefebvristi pripájali aj ďalší častý pojem – sedevakantisti[2]. Podľa diskutujúcich klerikov si treba povedať veci na rovinu v zmysle, že sedevakantistov máme určite aj na Slovensku. Viackrát bol spomenutý sedevakantistický biskup Oliver Oravec či Dohnalovci. Takže vďaka tejto relácii nás budú opäť mnohí na Slovensku považovať za schizmatikov a sedevakantistov. To sa im určite podarilo, vyčleniť nás na perifériu cirkvi, oponujúc si tak aj tu spomenutej „mantre“, že koncil veľmi zdôrazňoval liturgickú pluralitu. Lenže ako vidieť, my na ňu nárok nemáme. Chceme žiť svoju spiritualitu, za ktorú sme prenasledovaní. Dosť ma zamrzeli posmešné slová vdp. Vitteka, ktorý so smiechom povedal, že „kňaz môže povrchne slúžiť sv. omšu aj podľa starého obradu“, čím kladie tridentskú sv. omšu po stránke nejednoznačnosti a uvoľnenosti rubrík na tú istú úroveň s novou sv. omšou. Právne sú síce obe formy na rovnocennej úrovni, avšak v tridentskej sv. omši absentuje priestor na benevolentný prístup kňaza k jednotlivým úkonom tejto svätej obety kríža. Jediným pozitívom, ktoré som v relácii zachytil, bolo odsúdenie progresistov, ktorí po koncile, často aj nezákonne, ničili a odstraňovali všetko, čo súviselo s predkoncilovou liturgiou a formáciou. Prof. Lichner napríklad spomínal, že v Afrike sa vyhadzovali spisy cirkevných otcov vidlami a sv. omše sa slúžili nešťastnými spôsobmi, ktoré možno nájsť na rôznych zverejnených videách, ktoré, ako následne opäť argumentačne podsúva proti nám, vytrhávame z kontextu a zverejňujeme ich s postavou pápeža Františka alebo sv. Jána Pavla II. s tvrdením, že „toto je tá katolícka cirkev; toto všetko je od diabla a my sme tu jediní praví“. Vdp. Vittek na margo progresistov spomenul likvidovanie starých oltárov, kalichov či rúch, ktoré sa začali vyhadzovať, na čo so smiechom dodáva, že dokonca sám našiel v jednej farnosti v maštali vyhodenú relikviu sv. Klementa Rímskeho. Suma sumárum sa týmto dvom klerikom akurát tak podarilo otvoriť množstvo tém, ktoré ale nedotiahli do konca a argumentačne neobhájili ani svoje stanovisko. Musím skonštatovať, že v tejto relácii som postrádal objektivitu a to na základe faktu, že tam absentoval kňaz, ktorý aktívne slúži (alebo aspoň raz slúžil) tridentskú sv. omšu a vedel by sa k tejto téme vecne vyjadriť. Pripomenulo mi to výrok „o nás, bez nás“, ktorý sa spája s Mníchovskou dohodou z 30. septembra 1938.
Tento svoj príspevok by som zakončil krásnym komentárom katolíckeho veriaceho Istvána Gála k podobnému vyjadreniu sa jedného nemenovaného kňaza, ktorý ako protiargument na moje zdieľanie vyjadrenia, že na tradičnú liturgiu a jej prívržencov sa hrnie jedno klamstvo za druhým, reagoval porovnávaním „tradičných veriacich“ so schizmatikmi, herétikmi či dokonca aj s Lutherom. „Netuším kde Vy žijete, ale v mojom okolí veriaci, ktorí chodia na mimoriadnu formu, sú veľmi poslušní voči Cirkvi, záleží im na jej dobrách, pomáhajú ľuďom v núdzi (napr. bezdomovcom). Ako sa opovažujete ich nazývať namyslenými elitaristami či sektármi? Namiesto argumentov odpisujete veriacich, ktorých ani nepoznáte. Je to smutné, bolestné a úbohé.“
[1] „V tých farnostiach, kde spoločenstvo veriacich pretrvávajúco inklinuje k predchádzajúcej liturgickej tradícii, farár nech ich žiadosť slávenia svätej omše podľa obradu Rímskeho misálu, vydaného roku 1962, s láskou prijme.“ Motu proprio Summorum Pontificum, článok 5. [2] Sedevakantizmus je názor zastávaný minoritou tradicionalistických katolíkov, podľa ktorého je v súčasnosti pápežský stolec uprázdnený a nároky súčasného pápeža (resp. niektorých jeho predchodcov) na neho sú nelegitímne. Niektorí prívrženci sedevakantizmu považujú za posledného legitímneho pápeža Pia XII.
Rorátne sv. omše vo farnosti Svätej Rodiny v Petržalke - ad orientem po latinsky Kňazi pôsobiaci vo farnosti v súčasnosti. FARÁR: PhDr. Juraj VITTEK, PhD. 1.7.2015 – Oznamy 7.12. sv. Ambróz, biskup a učiteľ Cirkvi 8.00 ML Za ružencové bratstvo Nedeľa 8.12. 2. ADVENTNÁ NEDEĽA 7.30 ML Za Božiu pomoc a zdravie pre pani kostolníčku s rodinou 9.00 JV + brat a rodičia 10.30 ML za farníkov 18.00 …Viac
Rorátne sv. omše vo farnosti Svätej Rodiny v Petržalke - ad orientem po latinsky Kňazi pôsobiaci vo farnosti v súčasnosti. FARÁR: PhDr. Juraj VITTEK, PhD. 1.7.2015 –
Oznamy
7.12. sv. Ambróz, biskup a učiteľ Cirkvi 8.00 ML Za ružencové bratstvo Nedeľa 8.12. 2. ADVENTNÁ NEDEĽA 7.30 ML Za Božiu pomoc a zdravie pre pani kostolníčku s rodinou 9.00 JV + brat a rodičia 10.30 ML za farníkov 18.00 JV + Iveta Albertová Iniciálky: JV – o. Juraj Vittek, ML – dp. Marián Lukáč, MK – vdp. Martin Kramara, JD – vdp. Juraj DrobnýZbierka na charitu Dnes bude po sv. omšiach jesenná zbierka na charitu. Za vaše milodary nech Vás Pán odmení! Miništrantské stretnutie bude dnes, v nedeľu 1. 12. popoludní od 14.00 do 15.30. Všetkých súčasných i nádejných miništrantov srdečne pozývame. Spovedanie k prvému piatku a spovedanie chorých k Vianociam Tento týždeň budeme spovedať od 17:00. Prosíme, aby ste nám v sakristii alebo v kancelárii nahlásili chorých, ktorí by sa chceli vyspovedať k Vianociam doma. Rorátne sv. omše V advente Vás pozývame na rorátne sv. omše na úsvite pri sviečkach. V našej farnosti budeme roráty sláviť každý pracovný deň o 6:15 hod. Zároveň vás pozývame, aby ste si priniesli lampášik – symbol živej viery. Ten budeme každý deň na roráty nosiť z domu zažatý ako vyjadrenie živej a horiacej viery. Vo štvrtok bude rorátna omša po latinsky a na zvýraznenie očakávania prichádzajúceho Pána, budeme táto sv. omša slávená ad orientem, teda budeme orientovaní počas eucharistickej modlitby smerom na Východ. Na roráty pozývame zvlášť deti a mládež, v piatky naše mladé rodinky pripravia aj chutné raňajky. svatarodina.fara.sk
A títo dvaja majú akože formovať kresťanské povedomie u študentov učiť ich k úcte k tradícii Cirkvi. Ďakujem pekne. Otázka je komu slúžia Tito dvaja , komu slúžia kat. Noviny, tv Lux.. verím že mnohí vedia odpoveď.
Jean Guitton, dlouholetý přítel Pavla VI. informoval v jedné rozhlasové debatě z 19. 12. 1993, že papež chtěl vědomě ze mše odstranit všechno, co mohlo vadit protestantům.9„Úmysl Pavla VI. ve vztahu k liturgii, ve vztahu k tomu, co se obvykle nazývá mše, je ten, aby se katolická liturgie tak obnovila, že bude téměř shodná s liturgií protestantskou. [...] Opakuji: Pavel VI. učinil vše, co …Viac
Jean Guitton, dlouholetý přítel Pavla VI. informoval v jedné rozhlasové debatě z 19. 12. 1993, že papež chtěl vědomě ze mše odstranit všechno, co mohlo vadit protestantům.9„Úmysl Pavla VI. ve vztahu k liturgii, ve vztahu k tomu, co se obvykle nazývá mše, je ten, aby se katolická liturgie tak obnovila, že bude téměř shodná s liturgií protestantskou. [...] Opakuji: Pavel VI. učinil vše, co bylo v jeho moci, aby katolickou mši – bez o hledu na Tridentský koncil – přiblížil protestantské večeři. [...] Nemyslím, že se mýlím, když řeknu, že úmysl Pavla VI. a nové liturgie, jež nese jeho jméno, spočívá v tom, aby se od věřících požadovala větší účast na mši, v tom, aby se vyhradil větší prostor Písmu svatému a menší prostor všemu tomu, co je ve mši (jak někteří říkají) magického, či, jak říkají jiní, co se v ní týká substanciální, transsubstanciální konsekrace, což je katolická víra; jinak řečeno, u Pavla VI. existuje ekumenický úmysl odstranit všechno to, co je ve mši příliš katolické v tradičním smyslu, anebo to přinejmenším opravit či alespoň zmírnit, aby se katolická mše, to opakuji, přiblížila jejich mši.
Jean Guitton, blízký přítel Pavla VI., řekl v polovině 90. let v rozhovoru pro rádio toto: „Úmyslem Pavla VI., pokud jde o mši, bylo reformování katolické liturgie takovým způsobem, že by se takřka kryla s protestantskou liturgií – ale zajímavé je to, že to Pavel VI. učinil proto, aby se co nejvíce, jak je jen to možné, přiblížil k protestantské Večeři Páně... Pavel VI. měl ekumenický úmysl ze mše odstranit, nebo alespoň upravit, nebo přinejmenším rozvolnit to, co bylo příliš katolické v tradičním smyslu – a opakuji, přiblížit katolickou mši blíže kalvínské mši.“ (22)
Dějiny současné krize v Katolické církvi a Velká modernistická revoluce po II. vatikánském koncilu Autor: Juraj Sirotný | Publikováno: 29.10.2011 | Rubrika: Studie Katolícka cirkev je mnohorozmerný fenomén, ktorý je neustále v pozornosti sveta už dvetisíc rokov, od dôb samotného účinkovania Ježiša Krista. Sám Kristus hovorí svojmu apoštolovi a prvému pápežovi Petrovi: „Peter, Ty si skala …Viac
Dějiny současné krize v Katolické církvi a Velká modernistická revoluce po II. vatikánském koncilu Autor: Juraj Sirotný | Publikováno: 29.10.2011 | Rubrika: Studie
Katolícka cirkev je mnohorozmerný fenomén, ktorý je neustále v pozornosti sveta už dvetisíc rokov, od dôb samotného účinkovania Ježiša Krista. Sám Kristus hovorí svojmu apoštolovi a prvému pápežovi Petrovi: „Peter, Ty si skala a na tejto skale postavím svoju Cirkev a brány pekelné ju nepremôžu.“
Tým sa sám stáva, podľa interpretácie katolíkov, jej zakladateľom a garantom, až do jeho prisľúbeného druhého príchodu. Je samozrejmé, že Katolícka cirkev je fenomén a keď si pozrieme jej vývoj z historického hľadiska, vidíme akými rôznymi kataklizmami a turbulenciami prechádzala. Okrem iného už tradične ju sprevádzala dekonfesionalizácia, ktorá sa podľa môjho názoru mylne interpretovala ako reformácia. Tých bolo v Cirkvi niekoľko, no samotná Cirkev sa dokázala revitalizovať a fungovať ďalej. Cirkev sama o sebe hovorí, že je nevestou Krista a sám Kristus v evanjeliách poznamenáva: „Ja som hlava a vy ste mojimi údmi.“
Avšak náhľad na dnešnú Katolícku cirkev vyznieva od druhej polovice 20. storočia úplne odlišne, ako kedykoľvek predtým. Tento status je nový a zvláštny tak pre veriaceho, ako aj pre neveriaceho človeka. Po II. Vatikánskom koncile môžeme v Katolíckej cirkvi pozorovať nové javy, ktoré sú laickému oku ukryté, a ani v samotnej Cirkvi sa o nich nehovorí. Fakt je ten, že v Cirkev sa rozčesla na dve frakcie. Prvá je menšia a málo početná; sú to rôzne skupiny označujúce sa za tradicionalistov, ktorí sa „rigidne“ snažia dodržiavať cirkevnú prax, ktorá panovala v Cirkvi do roku 1962, kedy začal zasadať II. Vatikánsky koncil. Druhá skupina je oficiálna cirkevná línia, ktorá sa reformovala, ale do takej miery, že reformou sa do značnej miery vzdialila pôvodnej podobe a učeniu Cirkvi. Ecclesia semper reformanda – reformácia je podmienkou, nie zlom trvania Cirkvi. Reformácia, ktorá sa v Cirkvi v šesťdesiatych rokoch minulého storočia odohrala, bola skôr revolúciou, kedy Cirkev nanovo definovala svoje bytie. Katolícka cirkev sa vždy vedela brániť a účinne čeliť útokom vyvíjaným proti nej, pretože sa jednalo o útoky z vonku. Cirkev bola vnútorne zomknutá a jednotná a prestála všetky spoločenské kataklizmy. Pred viac než štyridsiatimi rokmi však prišiel útok z vnútra, ktorý otriasol jej samotnými základmi. Tento útok, ktorý mal rôzne podoby vyvrcholil v šesťdesiatych rokoch minulého storočia, kedy sa Katolícka cirkev rozhodla zmieriť s nekresťanským svetom, s ktorým stáročia bojovala. Rezignovala na to, že iba Ona je nositeľkou pravdy. Pripustila, že pravda sa nachádza aj v iných náboženstvách a sekulárnych inštitúciách. Pripustila, že celkom normálne a bez ujmy sa dá existovať v sekulárnych spoločnostiach, ba dokonca sama tomuto stavu prispôsobila svoju filozofiu, teológiu, kult, liturgiu, formáciu duchovenstva a prakticky všetky oblasti náboženského života. Tieto zmeny sa udiali na II. vatikánskom koncile, odkiaľ Cirkev vyšla v úplne odlišnom stave, ako pred ním fungovala. Sám ako katolík som si už pomerne v mladom veku všimol, že to čo sa deje v Cirkvi teraz nekorešponduje s tým, čím bola charakteristická takmer dvetisíc rokov. Začína sa hovoriť o Novej cirkvi, ako novej náboženskej skutočnosti, ktorá má s tou predkoncilovou veľmi odlišné pohľady na základné veci tohto sveta a celkového bytia. Vo svojej práci sa pokúsim vysvetliť čo sa vlastne v šesťdesiatych rokoch stalo a následne štyridsať rokov ešte deje, aké sú príčiny a dôsledky. pokracovanie: www.euportal.cz/Articles/8229-dejiny-sou…
Všetko možné tu píšete, ale podstata uniká ! Slúženie tradičnej omše je nanajvýš dôležité a potrebné z jednoduchého dôvodu, Bohu je inak roky odopieraná sláva a vďaka ktorá mu právom patrí !
O čom tu my píšeme, k čomu sa vyjadrujeme, keď vedúci katedry na Teologickej fakulte Trnavskej univerzity je kandidát (č. 49) za Progresívne Slovensko? Myslím, že celé katolícke kresťanstvo môžeme zabaliť. Alebo počkáme, kým nám ho iní zakážu? Katedra pastorálnej teológie, liturgiky a kánonického práva Katedra sa okrem vedeckej prípravy študentov v oblastiach homeletiky, liturgiky, kanonického …Viac
O čom tu my píšeme, k čomu sa vyjadrujeme, keď vedúci katedry na Teologickej fakulte Trnavskej univerzity je kandidát (č. 49) za Progresívne Slovensko? Myslím, že celé katolícke kresťanstvo môžeme zabaliť. Alebo počkáme, kým nám ho iní zakážu?
Katedra pastorálnej teológie, liturgiky a kánonického práva
Katedra sa okrem vedeckej prípravy študentov v oblastiach homeletiky, liturgiky, kanonického práva, katechetiky a pastorálnej teológie stará aj o ich duchovný rast. Pedagógovia a výskumní pracovníci sa venujú témam rozvoja farnosti, efektívnym pastoračným modelom v praxi a rozvoja duchovného sprevádzania.
Vedúci katedry doc. Dr.theol. Jozef Žuffa (konzultačné hodiny: utorok 12:00-14:00)
Odborní asistenti Mgr. Vlastimil Dufka SJ, SLD (konzultačné hodiny podľa dohody so študentom) ThLic. Marek Heczei, PhD. (konzultačné hodiny: pondelok 12:00-14:00) JUDr. Viktor Križan, PhD. JUDr. Vojtech Vladár, PhD. Mgr. Peter Rusnák
vedúci katedry na Teologickej fakulte Trnavskej univerzity je kandidát (č. 49) za Progresívne Slovensko? ........................................... to snáď nie.....